C 380/8
BG
Официален вестник на Европейския съюз
3.10.2022 г.
ОБЩ СЪД Жалба, подадена на 28 юни 2022 г. — Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП (Дело T-396/22) (2022/C 380/10) Език на производството: немски Страни Жалбоподател: Landesbank Baden-Württemberg (Щутгарт, Германия) (представители: H. Berger и M. Weber, Rechtsan­ wälte) Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)
Искания Жалбоподателят моли Общия съд: — да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 11 април 2022 г. относно изчисляване на предварителните вноски за 2022 г. в Единния фонд за преструктуриране (ЕСП/ES/2022/18), включително приложенията към него, доколкото обжалваното решение и приложения I—III към него се отнасят до вноската на жалбоподателя, — да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
При условията на евентуалност, ако Общият съд постанови, че тъй като ответникът е използвал неправилния официален език, обжалваното решение не съществува в правния мир и следователно жалбата за отмяна е недопустима поради липсата на предмет, жалбоподателят иска — да се приеме за установено, че обжалваното решение не съществува в правния мир, — да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи Жалбоподателят излага девет основания в подкрепа на жалбата. 1.
Първо основание: решението нарушава член 81, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 806/2014 (1) във връзка с член 3 от Регламент No 1 на Съвета от 15 април 1958 г. (2), защото не е съставено на избрания от жалбоподателя език — немски. 2.
Второ основание: решението нарушава задължението за мотивиране, залегнало в член 296, параграф 2 ДФЕС и в член 41, параграф 1 и параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и основното право на ефективни правни средства за защита съгласно член 47 от Хартата, защото на редица места в това решение липсват мотиви, включително по-специално при упражняването от ответника на множество предоставени по закон дискреционни правомощия, и също така не са оповестени данните на останалите институции, както и е практически невъзможно да се упражни съдебен контрол върху решението. 3.
Трето основание: решението нарушава членове 69 и 70 от Регламент (ЕС) No 806/2014 и членове 16, 17, 41 и 53 от Хартата, защото ответникът определил неправилно годишното целево равнище; субсидиарно, членове 69 и 70 от Регламент (ЕС) No 806/2014 нарушават право с по-висок ранг. 4.
Четвърто основание: член 7, параграф 4, изречение второ от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 (3) нарушава право с по-висок ранг, защото допуска обективно нецелесъобразна и несъразмерна диференциация между членовете на дадена институционална защитна схема (наричана по-нататък „ИЗС“), както и релативизиране на индикатора на ИЗС.