C 355/20
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
16.9.2022
3.14.
Elintarviketurvallisuuskulttuuri Syksyllä 2020 elintarvikehygieniaa koskevien yleisten periaatteiden (CXC 1-1969) tarkistukseen sisällytettiin elintarviketur­ vallisuuskulttuurin luominen ja ylläpito.
Sitä pidetään välttämättömänä minkä tahansa elintarviketurvallisuuden hallintajär­ jestelmän tuloksellisuuden kannalta.
Maaliskuussa 2021 asetuksen (EY) N:o 852/2004 liitteeseen II lisättiin elintarviketur­ vallisuuskulttuuria koskeva luku XI a, kun komissio antoi asetuksen (EU) 2021/382, jossa määritettiin elintarviketurvallisuuskulttuurin osatekijät.
Elintarvikealan toimijoiden, jotka harjoittavat muuta toimintaa kuin alkutuotantoa ja siihen liittyviä toimia, on siis noudatettava tätä vaatimusta.
Asetuksen (EU) N:o 852/2004 liitteessä II olevassa luvussa XI a mainitaan seuraavat elintarviketurvallisuuskulttuurin osatekijät: a) Johdon ja kaikkien työntekijöiden sitoutuminen elintarvikkeiden turvalliseen tuotantoon ja jakeluun.
Johdon sitoutumista kuvataan tarkemmin ja siitä säädetään asetuksessa (EY) N:o 852/2004; työntekijöiden sitoutumisella tarkoitetaan näkemystä siitä, miten vahvasti elintarvikealan toimijan kaikki työntekijät ovat sitoutuneet elintarviketur­ vallisuuden noudattamiseen ja osallistuvat sen toteuttamiseen.
b) Johtajuus turvallisten elintarvikkeiden tuottamiseksi ja kaikkien työntekijöiden sitouttamiseksi elintarvikkeiden turvallisuutta koskeviin käytäntöihin.
Johtajuus voidaan määritellä näkemykseksi siitä, miten elintarvikealan toimijan johtaja(t) pystyvät sitouttamaan työntekijät elintarviketurvallisuuden varmistamiseen ja noudattamiseen, jotta elintarvi­ keturvallisuutta koskevat vaatimukset täyttyvät ja jotta varmistetaan, että riskeihin, poikkeamiin ja muuttuviin olosuhteisiin reagoidaan asianmukaisesti.
c) Yrityksen kaikkien työntekijöiden tietoisuus elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä vaaroista ja elintarviketurval­ lisuuden ja -hygienian merkityksestä.
Tietoisuudella tarkoitetaan näkemystä siitä, miten hyvin elintarvikealan toimijan kaikki työntekijät ovat tietoisia omiin tehtäviinsä liittyvistä riskeistä, jotka vaikuttavat elintarviketurvallisuuteen, ja miten hyvin he hallitsevat niitä.
d) Avoin ja selkeä viestintä yrityksen kaikkien työntekijöiden välillä, tietyn toiminnan puitteissa ja peräkkäisten toimintojen välillä, elintarvikealan toimijan yhdellä tuotantopaikalla tai eri tuotantopaikoissa, myös poikkeamista ja odotuksista tiedottaminen.
Viestinnällä tarkoitetaan näkemystä siitä, miten hyvin elintarviketurvallisuuteen liittyvä tieto välittyy tai miten hyvin sitä jaetaan organisaatiossa.
e) Riittävät resurssit elintarvikkeiden turvallisen ja hygieenisen käsittelyn varmistamiseksi.
Riittävillä resursseilla tarkoitetaan näkemystä siitä, onko elintarvikealan toimijalla sekä konkreettisia että muita kuin konkreettisia välineitä toimia elintarviketurvallisuuden edellyttämällä tavalla (esim. aika, henkilökunta, infrastruktuuri, perehdytys/koulutus ja menettelyt).
Vaikka nämä osatekijät ovat subjektiivisia (näkemys), on kehitetty työkaluja, joilla elintarvikealan toimijan elintarviketurval­ lisuuskulttuuria voidaan mitata objektiivisesti (ks. lisäyksessä 3 oleva esimerkki).
Niiden avulla voidaan vertailla, miten elintarviketurvallisuuskulttuuria ja sen osatekijöitä koskevat vaatimukset täyttyvät elintarvikealan eri toimijoilla ja tietyn elintarvikealan toimijan työntekijäryhmien välillä (esim. tuotantotyöntekijät vs. johto, eri tuotantopaikat, sen mukaan, onko työntekijä suorassa kosketuksessa elintarvikkeisiin vai ei).
Lisäksi voidaan arvioida suuntauksia suhteessa aikaan (toistamalla mittaus).
Tämän avulla voidaan ryhtyä korjaaviin toimenpiteisiin, kuten järjestämään lisäkoulutusta tietyille työntekijöille joistakin tai kaikista elintarviketurvallisuuskulttuurin osatekijöistä, parantamaan viestintäkanavia, investoida resursseihin jne.
Esimerkki työkalusta, jota voidaan käyttää elintarviketurvallisuuskulttuurin kehittämisen ja arvioinnin lähtökohtana, on kysely, joka sisältää useita indikaattoreita/väitteitä elintarviketurvallisuuskulttuurin jokaisesta osatekijästä.
Vastaajat voivat valita, missä määrin he ovat samaa mieltä tai eri mieltä (esimerkiksi asteikolla 1–5).
Tällaista työkalua voidaan käyttää myös lähtökohtana elintarvikealan toimijan elintarviketurvallisuuskulttuurin todentamiselle auditoinnin aikana (ks. liite III).
Muita työkaluja voidaan julkaista Euroopan komission verkkosivustolla, kun niitä tulee saataville.
Maailmanlaajuinen elintarviketurvallisuusaloite (Global Food Safety Initiative, GFSI) on kehittänyt vaihtoehtoisia lähestymistapoja ja arviointityökaluja (ohjaavat kysymykset) (13).
ESIMERKKI JOUSTAVUUDESTA: Asetuksessa (EY) N:o 852/2004 mainitaan yksiselitteisesti, että ”elintarviketurvallisuus­ kulttuurin toteuttamisessa on otettava huomioon elintarvikeyrityksen luonne ja koko”.
On selvää, että tuotteen luonne, kuten sen alttius saastumiselle ja vaarojen lisääntymiselle ja tuotteiden käsittelytapa elintarvikealan yrityksessä vaikuttavat siihen, millaista elintarviketurvallisuuskulttuuria yrityksessä tarvitaan, mutta kaikkien yritysten on oltava sitoutuneita tuottamaan turvallisia elintarvikkeita.
Hyvin pienissä laitoksissa, vaikkapa perheomisteisessa vähittäisliikkeessä, jossa ei ole (13) https://mygfsi.com/wp-content/uploads/2019/09/GFSI-Food-Safety-Culture-Full.pdf