C 355/20
ET
Euroopa Liidu Teataja
16.9.2022
3.14.
Toiduohutuskultuur 2020. aasta sügisel toimunud toiduhügieeni üldpõhimõtete (CXC 1–1969) läbivaatamisega kehtestati toiduhügieeni süsteemi edukaks toimimiseks hädavajaliku toiduohutuskultuuri juurutamine ja hoidmine.
2021. aasta märtsis lisati komisjoni määruse (EL) 2021/382 vastuvõtmisega määruse (EÜ) nr 852/2004 II lisasse eraldi peatükk XIa, milles on sätestatud toiduohutuskultuuri komponendid.
Toidukäitlejad, kes tegelevad muu tegevusega kui esmatootmine ja sellega seotud toimingud, peavad seega seda nõuet täitma.
Määruse (EL) nr 852/2004 II lisa XIa peatükis osutatakse järgmistele toiduohutuskultuuri komponentidele: a) juhtkonna ja samuti kõikide töötajate pühendumine toidu ohutule tootmisele ja turustamisele; juhtkonna pühendumise nõudeid on täpsustatud ja need on sätestatud määruses (EÜ) nr 852/2004; töötajate pühendumist käsitatakse arusaamana kõigi toidukäitleja töötajate toiduohutuse tagamisse kaasatuse ja selles osalemise ulatusest; b) suunitlus ohutu toidu tootmisele ja kõikide töötajate kaasamisele toiduohutustava rakendamisel; suunitlust võib määratleda kui arusaama sellest, mil määral on toidukäitleja juht või juhtkond võimeline kaasama töötajaid toiduohutuse tulemuslikku tagamisse ja nõuete järgimisse, et täita toiduohutusnõudeid ning tagada, et riskidele, kõrvalekalletele ja muutuvatele asjaoludele reageeritakse asjakohaselt; c) ettevõtte kõikide töötajate teadlikkus toiduohutusega seotud ohtudest ning toiduohutuse ja hügieeni tähtsusest; teadlikkus on arusaam sellest, mil määral on toidukäitleja kõik töötajad teadlikud toiduohutusega seotud riskidest, mis on seotud nende ülesannetega, ning kas need riskid on kontrolli all; d) ettevõtte kõikide töötajate vaheline avatud ja selge teabevahetus nii ühe tegevuse piires kui ka järjestikuste tegevuste arvestuses toidukäitleja ühes tootmiskohas või eri asukohtades, sealhulgas kõrvalekalletest ja ootustest teavitamine; teabevahetus osutab arusaamale organisatsioonis toiduohutusega seotud teabe edastamise või levitamise ulatusest; e) piisavate ressursside olemasolu toidu ohutuks ja hügieeniliseks käitlemiseks; piisavaid ressursse käsitatakse kui arusaama sellest, mil määral on toidukäitleja ettevõttes olemas toidu ohutuks käitlemiseks vajalikud füüsilised ja mittefüüsilised vahendid (nt aeg, töötajad, taristu, haridus/koolitus ja menetlused).
Kuigi komponendid on subjektiivsed (arusaam), on välja töötatud vahendid toidukäitleja toiduohutuskultuuri objektiivseks mõõtmiseks, vt 3. liites esitatud näide.
Need vahendid võimaldavad võrrelda seda, mil määral järgitakse toiduohutus­ kultuuri ja selle komponente toidukäitlejate ettevõtetes, toidukäitleja töötajate eri rühmades (nt käitlejad vs. juhtkond, eri tegevuskohad, toiduga otseselt kokku puutuvad või mitte kokku puutuvad töötajad) või hinnata suundumusi ajas (kasutades vahendit korduvalt).
See võib viia parandusmeetmete võtmiseni, näiteks teatavate töötajate täiendav koolitamine toiduohutuskultuuri mõne või kõigi komponentide alal, teabevahetuskanalite tõhustamine, investeeringud ressurssidesse jne.
Näitena sellise vahendi kohta, mida saab kasutada toiduohutuskultuuri väljatöötamise ja hindamise alusena, võib tuua uuringu, mis sisaldab mitut näitajat/väidet toiduohutuskultuuri iga komponendi kohta.
Vastajad saavad anda oma hinnangu, mil määral nad väitega nõustuvad või ei nõustu (nt skaalal 1–5).
Sellist vahendit võib kasutada ka toiduohutus­ kultuuri kontrollimiseks toidukäitleja ettevõttes auditi käigus (vt III lisa).
Muid vahendeid võidakse avaldada Euroopa Komisjoni veebisaidil, kui need muutuvad kättesaadavaks.
Üleilmse toiduohutuse algatuse (GFSI) raames töötatakse välja veidi alternatiivsemad lähenemisviisid ja hindamisvahendid (suunavad küsimused) (13).
PAINDLIKKUSE NÄIDE: määruses (EÜ) nr 852/2004 on sõnaselgelt märgitud, et „[t]oiduohutuskultuuri juurutamisel võetakse arvesse toidukäitlemisettevõtte laadi ja suurust“.
On ilmne, et toote laad, nt selle vastuvõtlikkus saastumise suhtes, ohtude suurenemine ja ohjamine toidukäitleja ettevõttes, mõjutab toiduohutuskultuuri ulatusega seotud vajadusi, kuid kõik ettevõtted peavad olema pühendunud ohutu toidu tootmisele.
Väga väikestes ettevõtetes, näiteks perekonnale kuuluvas jaemüügiettevõttes, kus ei ole üldse või on väga vähe välistöötajaid, võib toiduohutuskultuuri, nt pühendumist ja teadlikkust toiduga ohutu töötamise tähtsusest, tõenäoliselt täheldada juba tarbija ise ning see võib ilmneda pädevate (13) https://mygfsi.com/wp-content/uploads/2019/09/GFSI-Food-Safety-Culture-Full.pdf