6.9.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 342/83 Onsdagen, 16 februari 2022
17.
Europaparlamentet pekar i detta avseende på att de politiska och ekonomiska konsekvenserna av beslutet att lämna unionen är betydande.
Parlamentet anser att Förenade kungariket inte gjorde någon verklig och fullständig bedömning av dessa konsekvenser före sitt beslut om utträde, och att förberedelserna för förfarandet därför var bristfälliga.
Parlamentet anser att brittiska medborgare hade otillräcklig kunskap om Europeiska unionen och att de inte fick tillräcklig information om de långtgående konsekvenserna av beslutet att lämna unionen.
18.
Europaparlamentet anser att bestämmelserna i artikel 50 i EU-fördraget om anmälan och förlängning av tidsfristen enligt artikel 50.3 i EU-fördraget hanterades på ett tillräckligt flexibelt sätt för att bemöta det politiska vankelmod och den ologiskhet som uppvisades av den ena brittiska regeringen efter den andra, samtidigt som integriteten i utträdesprocessen bevarades och unionens rättsordning upprätthölls.
19.
Europaparlamentet påminner om att beslutet om utträde är en medlemsstats suveräna rättighet och att unionen är skyldig att erkänna denna stats avsikt.
Parlamentet betonar att artikel 50 i EU-fördraget inte specificerar och därför inte ställer några krav på formen för anmälan av avsikten att utträda.
Parlamentet anser i detta sammanhang att när en medlemsstat inte följer EU-rätten och/eller uttrycker sin avsikt att vägra att tillämpa fördragen eller erkänna EU-domstolens behörighet och rätta sig efter dess domar, utgör detta ett tydligt avvisande av de skyldigheter som är kopplade till EU-medlemskapet.
20.
Europaparlamentet påpekar att utträdet ur Europeiska unionen till sin natur är en komplex process och att den utträdande medlemsstatens politiska val när det gäller dess framtida förbindelser med unionen kan spä på denna komplexitet.
Vikten av ett utträde under ordnade former
21.
Europaparlamentet anser att även om utträdet inte är beroende av ett avtal mellan den utträdande medlemsstaten och unionen visar processen för Förenade kungarikets utträde att det är viktigt att ingå ett avtal om utträdesarrangemangen, särskilt för att skydda de berörda medborgarnas rättigheter och berättigade förväntningar.
22.
Europaparlamentet anser att EU-institutionerna gjorde sitt yttersta och fullgjorde sin skyldighet att se till att ett avtal ingås.
Parlamentet lovordar ansträngningarna för att undvika ett avtalslöst scenario.
Parlamentet noterar i detta avseende att om en överenskommelse inte nås träder utträdet, i enlighet med artikel 50.3 i EU-fördraget, i kraft två år efter det att rådet underrättats.
Parlamentet betonar att det inte finns några bestämmelser i EU-fördraget för att hantera ett avtalslöst och oordnat utträde.
23.
Europaparlamentet understryker att EU:s inre marknad är integrerad i så hög grad att en medlemsstats utträde påverkar alla ekonomiska verksamhetsområden.
Rättsliga och administrativa anpassningar krävs därför överallt, på europeisk, nationell och lokal nivå.
Parlamentet upprepar vikten av det arbete som kommissionen och medlemsstaterna har utfört på alla nivåer inom den offentliga förvaltningen och för att upplysa och förbereda medborgarna och den privata sektorn genom att publicera flera intressentspecifika meddelanden om förberedelser och snabbt vidta ensidiga och provisoriska beredskapsåtgärder för att hantera risken för ett avtalslöst och oordnat utträde.
24.
Europaparlamentet konstaterar att EU-fördraget inte ställer upp några konkreta krav avseende ramen för de framtida förbindelserna mellan den utträdande medlemsstaten och unionen och dess koppling till utträdesarrangemangen.
Parlamentet påminner dock om att utträdesavtalet, enligt artikel 50.2 i EU-fördraget, ska ta hänsyn till ramen för den utträdande statens framtida förbindelser med unionen.
25.
Europaparlamentet noterar att den tvåårsperiod som fastställs i artikel 50.3 i EU-fördraget, för när fördragen upphör att vara tillämpliga på den utträdande medlemsstaten från och med tidpunkten för dess anmälan om utträde, visade sig vara alltför kort för att säkerställa ett utträde under ordnade former för Förenade kungariket.
Det blev nödvändigt att förlänga perioden tre gånger och därefter komplettera med en övergångsperiod.
Parlamentet påminner om att denna tidsperiod kan förlängas i enlighet med artikel 50.3 i EU-fördraget.
Parlamentet anser att en sådan förlängning är ett sätt att fortsätta förhandlingarna utan att förhasta sig för att komma till avslut.
Parlamentet påminner dock om att alla medborgare, ekonomiska aktörer, medlemsstater och handelspartner i tredjeländer tvingades hantera en situation med exceptionell och utdragen rättsosäkerhet under hela denna tvåårsperiod och dess förlängningar.