6.9.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 342/83 Miercuri, 16 februarie 2022
17. consideră, în această privință, că urmările politice și economice ale deciziei de a părăsi Uniunea sunt semnificative; este de părere că acestea nu au fost evaluate în mod real și integral de Regatul Unit înainte de a lua decizia de retragere, ceea ce a determinat o lipsă de pregătire pentru procedura de retragere; consideră că cetățenii britanici aveau puține cunoștințe despre Uniunea Europeană și nu au fost informați în mod adecvat cu privire la consecințele profunde ale deciziei de a părăsi Uniunea;
18. consideră că dispozițiile articolului 50 din TUE privind notificarea și prelungirea perioadei în temeiul articolului 50 alineatul (3) din TUE au fost tratate într-un mod suficient de flexibil pentru a răspunde ezitărilor politice și neconcordanțelor guvernelor succesive ale Regatului Unit, menținând în același timp integritatea procesului de retragere și respectând ordinea juridică a Uniunii;
19. reamintește că decizia de retragere este dreptul suveran al unui stat membru și că Uniunea are obligația să recunoască intenția statului respectiv; subliniază că articolul 50 din TUE nu specifică forma notificării intenției de retragere și, prin urmare, nu impune constrângeri cu privire la aceasta; consideră, în acest context, că, atunci când un stat membru nu respectă dreptul UE și/sau își exprimă intenția de a refuza să aplice tratatele sau să recunoască jurisdicția CJUE și să respecte hotărârile sale, acest lucru reprezintă o respingere clară a obligațiilor legate de apartenența la UE;
20. subliniază că retragerea din Uniunea Europeană este, prin natura sa, un proces complex și că alegerile politice ale statului membru care se retrage în ceea ce privește viitoarele sale relații cu Uniunea pot mări această complexitate;
Importanța unei retrageri ordonate
21. consideră că, deși retragerea nu este condiționată de existența unui acord între statul membru care se retrage și Uniune, procesul de retragere a Regatului Unit demonstrează importanța încheierii unui acord privind modalitățile de retragere, în special în vederea protejării drepturilor și așteptărilor legitime ale cetățenilor afectați;
22. consideră că instituțiile UE au făcut tot posibilul și și-au îndeplinit obligația de a asigura încheierea unui acord; salută eforturile depuse pentru a evita scenariul fără acord; constată, în acest sens, că, în conformitate cu articolul 50 alineatul (3) din TUE, în cazul în care nu se ajunge la un acord, retragerea intră în vigoare la doi ani de la notificarea Consiliului; subliniază că nu există dispoziții în tratat care să abordeze un scenariu fără acord și o retragere dezordonată;
23. subliniază că, având în vedere caracterul puternic integrat al pieței unice a UE, retragerea unui stat membru afectează toate domeniile de activitate economică și sunt necesare ajustări juridice și administrative la toate nivelurile UE, ale statelor membre și la nivel local; reiterează importanța activității întreprinse de Comisie și de statele membre la toate nivelurile administrației publice și de sensibilizare și de pregătire a cetățenilor și a sectorului privat prin publicarea a numeroase avize specifice privind pregătirea părților interesate și adoptarea în timp util a unor măsuri de contingență unilaterale și temporare pentru a aborda posibilitatea unui scenariu fără acord și a unei retrageri dezordonate;
24.
constată că TUE nu specifică nicio cerință de fond cu privire la cadrul viitoarei relații dintre statul membru care se retrage și Uniune și la legătura acestuia cu modalitățile de retragere; reamintește totuși că, în conformitate cu articolul 50 alineatul (2) din TUE, acordul de retragere trebuie să țină seama de cadrul viitoarelor relații cu Uniunea ale statului care se retrage;
25.
ia act de faptul că, în cazul retragerii Regatului Unit, termenul de doi ani prevăzut la articolul 50 alineatul (3) din TUE pentru momentul în care tratatele încetează să se mai aplice statului membru care se retrage din momentul notificării retragerii s-a dovedit a fi prea scurt pentru o retragere ordonată, deoarece au fost considerate necesare trei prelungiri ale acestei perioade, precum și o perioadă de tranziție ulterioară; reamintește că acest termen poate fi mărit printr-o prelungire în conformitate cu articolul 50 alineatul (3) din TUE; consideră că o astfel de prelungire permite continuarea negocierilor pentru a evita o ruptură brutală; reamintește, cu toate acestea, că, pe parcursul perioadei de doi ani și al prelungirilor sale suplimentare, cetățenii, operatorii economici, statele membre și partenerii comerciali din țări terțe s-au confruntat cu un nivel de incertitudine juridică prelungit și fără precedent;