C 342/82
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
6.9.2022.
Trešdiena, 2022. gada 16. februāris
7. uzskata, ka ātra un nelokāma prioritāšu noteikšana saistībā ar Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības un jo īpaši tiesību aizsardzība miljoniem ES pilsoņu Apvienotajā Karalistē un Apvienotās Karalistes valstspiederīgajiem Eiropas Savienībā, kurus skārusi izstāšanās, īpašie apstākļi, ar kuriem saskaras Īrijas sala, un vienots finansiāls risinājums bija izšķiroši svarīgi procesa strukturēšanai un tā seku stabilizēšanai Savienībā; tomēr uzskata, ka sarunās par tādu strīdu izšķiršanu, kas varētu rasties, piemērojot izstāšanās līgumu, vajadzētu būt lielākai skaidrībai, jo īpaši attiecībā uz Eiropas Savienības Tiesas lomu;
8. uzskata, ka skaidrā uzdevumu sadale starp iestādēm un līdz šim vēl nepieredzētā iekļaujošā un pārredzamā pieeja, ko pieņēma Komisija un tās galvenais sarunu vedējs, tostarp — attiecībā pret Parlamentu, bija ārkārtīgi svarīga, lai saglabātu konsekvenci un vienotību Eiropas Savienībā un tās dalībvalstu vidū, sarunās veicinātu ES prioritātes un intereses un nodrošinātu Savienības tiesiskās kārtības integritāti;
9. uzteic galvenos institucionālos dalībniekus par to, ka tie ir nosargājuši vienotību starp 27 dalībvalstīm, kā arī Savienības iestādēs un starp tām, kas ievēroja izstāšanās kā Savienības procesa būtību;
10. uzskata, ka Savienības intereses tika aizsargātas, pateicoties stratēģiskai organizētībai un nosacījumiem starp dažādajiem procedūras posmiem; jo īpaši atgādina par sarunu secību, kas sākās ar vienošanos par izstāšanās kārtību, pēc tam virzījās uz jautājumu par pārejas perioda kārtību un pēc tam tika noslēgtas ar vienošanos par vispārējo izpratni par jaunu un ciešu partnerību starp ES un Apvienoto Karalisti, pamatojoties uz būtisku progresu sarunās par pilsoņu tiesībām, Īrijas un Ziemeļīrijas jautājumu, finansiālo norēķinu un LES 50. panta 3. punktā minētā laikposma pagarinājuma pamatotu un jēgpilnu piemērošanu;
11. atzinīgi vērtē to, ka sarunās ar Apvienoto Karalisti prioritāte tika piešķirta jautājumam par pilsoņu tiesībām, kas ir un arī turpmāk būs svarīgs jautājums, un ka par šo izstāšanās kārtības sadaļu tika panākta vienošanās sarunu sākumā, jo 2018. gada 19. marta Izstāšanās līguma projekta sākotnējā redakcija saturēja pilnībā saskaņotu otro daļu par pilsoņu tiesībām, tostarp par tās noteikumu tiešo ietekmi, un par EST jurisdikciju attiecībā uz attiecīgajiem noteikumiem par pilsoņu tiesībām;
12. uzsver, ka Savienība jau procesa sākumā skaidri norādīja, ka Īrijas salas īpašie apstākļi un nepieciešamība garantēt Lielās piektdienas vienošanos un mazināt Apvienotās Karalistes izstāšanās izraisītās sekas uz Īriju ir jautājumi, kas skar visu ES kopumā;
13. uzskata, ka laika ziņā ierobežotais pārejas periods, turpinot piemērot spēkā esošos ES regulatīvos, budžeta, uzraudzības, tiesu un izpildes instrumentus un struktūras pēc izstāšanās, bija abu pušu interesēs un atviegloja sarunas par turpmākajām attiecībām, kā arī pāreju uz tām;
14. atgādina, ka Eiropas Savienības un Apvienotās Karalistes turpmāko attiecību satvars ir noteikts Izstāšanās līgumam pievienotajā Politiskajā deklarācijā, kurā ir iekļauti abu pušu noteikti skaidri noteikumi par sadarbību ārpolitikas, drošības un aizsardzības jomā;
15. pauž nožēlu par to, ka Politiskās deklarācijas juridiski nesaistošais raksturs deva Apvienotajai Karalistei juridisku pamatu neiesaistīties attiecībā uz būtiskām tās satura daļām, jo īpaši tām, kas attiecas uz ārpolitiku un drošības politiku, kuras tādējādi nebija daļa no sarunām;
Dalībvalsts, kura izstājas
16. tomēr uzskata, ka izstāšanās procesu raksturoja Apvienotās Karalistes vilcināšanās, kas izraisīja ieilgušu nenoteiktību jau no paša sākuma līdz pat sarunu beigām, ko cita starpā parāda laika intervāls starp referendumu un paziņojumu par izstāšanos saskaņā ar LES 50. pantu; uzskata, ka šī nenoteiktība ietekmēja iedzīvotājus un ekonomikas dalībniekus, jo īpaši Īrijas salā; uzskata, ka bezlīguma izstāšanās riska saasināšanās apdraudēja izredzes uz sakārtotu izstāšanos;