6.9.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 342/199 Ceturtdiena, 2022. gada 17. februāris
Ar cilvēktiesībām saistītas īpašas problēmas COVID-19
34. uzsver, ka Covid-19 ir ievērojami pastiprinājis nesenās neliberālo demokrātiju un autoritāro režīmu tendences, kas vājina demokrātiju; pauž nožēlu par to, ka šie režīmi ļaunprātīgi izmanto epidemioloģisko krīzi, lai vēl vairāk ierobežotu vārda, pulcēšanās, reliģijas un ticības brīvību, ierobežojot demokrātisko iestāžu darbību un apspiežot opozīciju, tostarp ierobežojot mediju brīvību gan tiešsaistē, gan bezsaistē un ar goda aizskaršanas kampaņām torpedējot kritiķus un trauksmes cēlējus; pie viena pauž nožēlu par to, ka šie režīmi ir veicinājuši arī marginalizēto iedzīvotāju grupu, jo īpaši pamatiedzīvotāju un citu minoritāšu, diskrimināciju, ir masveidā izmantojuši novērošanas rīkus, dezinformācijas kampaņas, ir ierobežojuši piekļuvi informācijai, jo īpaši plurālistisku un neatkarīgu mediju sniegtajai informācijai, pilnībā slēdzot internetu, ierobežojot joslas platumu un bloķējot saturu, ir pasludinājuši ārkārtas stāvokli, neprecizējot tā atcelšanas kritērijus, ierobežojuši vēlēšanu demokrātisku norisi un selektīvi izmantojuši veselības aprūpes pakalpojumus, lai diskriminētu atsevišķas iedzīvotāju kategorijas;
35. atzīst cilvēktiesību aizstāvju svarīgo nozīmi, reaģējot uz Covid-19, proti, papildus savam ikdienas darbam cilvēktiesību jomā uzņemoties dažādas jaunas lomas, neskatoties uz būtiskajiem un nesamērīgajiem riskiem, ar ko viņi saskaras; ar bažām konstatē, ka visā pasaulē valdības izmantoja pandēmiju kā līdzekli, lai, atsakoties cilvēktiesību aizstāvjus atbrīvot no apcietinājuma, pagarinot viņu aizturēšanu bez tiesībām sazināties ar ārpasauli, ierobežojot viņu apmeklējumus cietumā un slēgtās tiesas sēdēs viņus notiesājot par izdomātām apsūdzībām, cilvēktiesību aizstāvjus represētu īpaši;
36. uzsver, ka Covid-19 pandēmija ir negatīvi ietekmējusi ekonomiskās un sociālās tiesības lielākajā daļā pasaules valstu, savukārt veselības krīze un tai sekojošā ekonomikas krīze ir pastiprinājusi nevienlīdzību valstu iekšienē un to starpā; nosoda iestāžu nepārtrauktos mēģinājumus starptautiskajiem izmeklētājiem vitāli svarīgu informāciju par Covid-19 izcelsmi un izplatīšanos neizpaust; uzsver Covid-19 ārkārtīgi negatīvo ietekmi, kas ir nesamērīgi ietekmējusi neaizsargātās grupas, tostarp sievietes, LGBTIQ, nabadzīgos iedzīvotājus, bērnus, personas ar invaliditāti, migrantus, bēgļus, patvēruma meklētājus, reliģiskās, uzskatu un cita veida minoritātes, neformālus darba ņēmējus un ieslodzītās vai aizturētās personas u. c.; uzsver, ka no pandēmijas negatīvajām ekonomiskām un sociālajām sekām, kā arī no piekļuves veselības aprūpei un izglītībai ierobežojumiem arī vairāk cieš neaizsargātās grupas; ar bažām konstatē neiecietības, diskriminācijas un naida pret konkrētām neaizsargātām grupām runas pieaugumu, jo īpaši naida pret minoritāšu grupām runas pieaugumu, kā arī pamatbrīvību ierobežojumus;
37. uzsver, ka ES būtu jāpalielina Covid-19 negatīvo seku novēršanai paredzētais atbalsts, jo īpaši, ja runa ir par neaizsargātā stāvoklī esošām grupām; šajā nolūkā aicina ES steidzami pastiprināt centienus novērst pasaulē vakcīnu izplatīšanā vērojamo satraucošo nelīdzsvarotību, tādējādi izpildot savu iepriekšējo apņemšanos atbalstīt Covid-19 vakcīnu kā globālu sabiedrisku labumu, cita starpā, izmantojot tehnoloģiju nodošanu un vietējās ražošanas palielināšanu, tostarp, izmantojot Covid-19 tehnoloģiju piekļuves krātuvi (C-TAP), lai nodrošinātu, ka vakcīnas ir pieejamas, piekļūstamas un cenas ziņā pieņemamas maksimālam cilvēku skaitam; uzsver, ka ir svarīgi atbalstīt izglītības un veselības aprūpes sistēmu stiprināšanu, lai tās padarītu noturīgākas turpmāko apdraudējumu gadījumā; mudina ES un tās dalībvalstis palielināt finansējumu sabiedrisko pamatpakalpojumu sniegšanai; šajā sakarā uzsver to, cik liela nozīme ir sociālajai aizsardzībai; tādēļ prasa sniegt lielāku atbalstu inovatīvām tehnoloģijām un šajā sakarībā atzinīgi vērtē Eiropas grupas reakciju; atzīst tiesības uz fizisko un garīgo veselību, kas daudzās valstīs joprojām stigmatizētas un diskriminētas, un vērš uzmanību uz to, cik lielā mērā Covid-19 pandēmija garīgās veselības aprūpes sniegšanā ir izgaismojusi milzīgu nevērību;
Cilvēktiesību aizstāvji
38. uzteic nozīmīgo darbu, ko visā pasaulē veic visi cilvēktiesību aizstāvji (dažreiz par to maksājot ar visvērtīgāko), un izmanto šo iespēju, lai atzītu visu cilvēktiesību aizstāvju ieguldījumu cilvēktiesību kustībā; atkārtoti norāda, ka cilvēktiesību aizstāvji ļoti bieži ir vienīgie partneri, kas spēj veikt uzraudzību uz vietas un cilvēktiesību aizsardzību teritorijās, kas, piemēram, ir okupētas vai anektētas, jo īpaši atsevišķās iesaldētu konfliktu zonās, kur gan starptautiskajai kopienai, gan ES ir ierobežotas iesaistīšanas spējas;
39. ir nopietni nobažījies par cilvēktiesību aizstāvju nestabilo situāciju un pauž nožēlu par to, ka viņi cieš no aizvien lielākas vardarbības, tostarp kļūst par mērķtiecīgu slepkavību upuriem; norāda, ka dažās valstīs ir fiksēti sevišķi satraucoši rādītāji attiecībā uz cilvēktiesību aizstāvju vajāšanu, aizskaršanu, iebiedēšanu, nolaupīšanu un ārpustiesas noslepkavošanu; uzsver īpaši smago sieviešu, darba ņēmēju, vides un pirmiedzīvotāju cilvēktiesību aizstāvju situāciju, ko vēl vairāk pasliktina Covid-19; pauž nožēlu par to, ka tādi paņēmieni kā uzmākšanās, kriminalizācijas un nomelnošanas kampaņas, patvaļīgi