6.9.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 342/171 Ceturtdiena, 2022. gada 17. februāris
F. tā kā augošā apdraudējumu sarežģītība ir saistīta ar tehnoloģisko attīstību, sabiedrības digitalizāciju un starptautiskās ekonomikas integrāciju; tā kā tādējādi palielinās hibrīddraudi, kuros apvienoti militāri un/vai nemilitāri līdzekļi, piemēram, dezinformācija, šantāža migrācijas jomā, kiberuzbrukumi un ekonomiskais spiediens, kas neatbilst ES interesēm un vērtībām un ir augošs apdraudējums ES, tās uzņēmumu, sabiedrisko pakalpojumu un iedzīvotāju drošībai;
G. tā kā, lai mazinātu krīzes riskus, kas palielinās pie ES robežām vai tai svarīgās zonās, dalībvalstis ir apņēmušās nodrošināt ātrās reaģēšanas spējas saskaņā ar ES pamatmērķiem, jo īpaši kaujas vienības; tā kā šajā saistībā ir daudzi politiski, organizatoriski un finansiāli ierobežojumi; tā kā to dēļ tās tā arī nav izveidotas;
H. tā kā līdz šim nepieredzēta Krievijas spēku koncentrēšanās Ukrainā un tās tuvumā, kas saistīta ar Kremļa izvirzītajām prasībām, varētu izraisīt ietekmes sfēru atgriešanos Eiropā un samazināt ES austrumu partnervalstu, piemēram, Ukrainas un Gruzijas, centienus pievienoties NATO, ja nenotiks nekāda pretreakcija;
I.
ņemot vērā starptautiskās kopienas, jo īpaši ES, iesaistīšanos Sāhelā, jo īpaši Mali; tā kā Mali hunta ir atzinīgi novērtējusi un jau izmanto Krievijas militāros instruktorus un algotņus, kas saistīti ar tā dēvēto “Wagner group”, lai piedalītos militārās darbībās Mali; ņemot vērā vardarbību, ko šis uzņēmums izmanto visur, kur iejaucas;
J. tā kā aiziešana no Afganistānas un Talibāna varas atjaunošana palielina terorisma risku reģionā un ārpus tā; tā kā ES no 2007. līdz 2016. gadam Afganistānā īstenoja KDAP misiju — Eiropas Savienības Policijas misiju Afganistānā (EUPOL Afganistan) — un piešķīra Afganistānai 17 miljardus EUR; tā kā ASV militāro spēku aiziešanas laikā dalībvalstis bija atkarīgas no ASV, kuras izmantoja 6 000 kareivju, lai ļoti īsā laikā apsargātu Kabulas lidostu, tā ļaujot evakuēt ES iedzīvotājus, kā arī apdraudētos Afganistānas valstspiederīgos; tā kā šajā situācijā ES nevarēja ne izveidot gaisa tiltu, ne arī koordinēt evakuāciju; tā kā, ja ES būtu jāveic Kabulas evakuācijai līdzīga operācija, tā pašreizējā situācijā nevarētu ātri pieņemt lēmumus, izvietot karaspēku un efektīvi un reaģējoši īstenot evakuāciju un gaisa tiltus; tā kā ES un tās dalībvalstīm tāpēc ir steidzami jāizdara visi secinājumi no Afganistānas krīzes, lai pastiprinātu ES spēju autonomi rīkoties līdzīgā situācijā; tā kā Stratēģiskajam kompasam ir jāļauj noteikt ES mērķu vērienu, jo īpaši ņemot vērā secinājumus, kas gūti pēc neveiksmes Afganistānā,
ES drošības un aizsardzības doktrīnas izstrāde, izmantojot Stratēģisko kompasu kā stratēģiskās autonomijas virzītājspēku
1.
uzsver, ka ES saskaras ar:
— jauniem un arvien pieaugošiem draudiem, ko rada gan valstiski, gan nevalstiski dalībnieki daudzpolārā pasaulē, piemēram, terorisms, autoritārisma pieaugums, hibrīddraudi, izmantojot hibrīdkara līdzekļus, piemēram, kiberuzbru­ kumus, un migrācijas, dezinformācijas un ārvalstu iejaukšanās instrumentalizācija, kas ir izpludinājusi robežas starp karu un mieru, kā arī ar arvien pieaugošiem draudiem dabas resursiem un energoapgādes drošībai un ar klimata pārmaiņām;
— pastiprinātu militarizācija visā pasaulē, globālās varas sagrābšanas atkārtotiem mēģinājumiem ar pieaugošu militāro dimensiju un ģeopolitisko spriedzi, “nemiera” laikmetu, kam raksturīga naidīga konkurence, atbruņošanās centienu un starptautisko ieroču kontroles režīmu vājināšanos, masu iznīcināšanas ieroču (MII), tostarp kodolieroču, izplatīšanu un ķīmisko ieroču izmantošanu;
— joprojām nestabilām kaimiņattiecībām gan austrumos, gan dienvidos;
uzskata, ka nestabilitāte un neprognozējamība pie Savienības robežām un tās tuvākajās kaimiņvalstīs (Ziemeļāfrikā, Tuvajos Austrumos, Kaukāzā, Balkānos, Vidusjūras austrumdaļā u. c.), kā arī citās kaimiņvalstīs (Sāhelā, Āfrikas ragā u. c.) un Krievijas agresija pret Ukrainu un Gruziju, rada gan tiešu, gan netiešu apdraudējumu kontinenta drošībai; uzsver nesaraujamo saikni starp iekšējo un ārējo drošību; atzīst, ka aktīva iesaistīšanās kaimiņreģionos ir Eiropas Savienības interesēs; uzsver stabilitātes nozīmi Rietumbalkānos; ar bažām norāda uz pieaugošo Krimas pussalas militarizāciju un Krievijas Federācijas mēģinājumiem destabilizēt Melnās jūras reģionu;