6.9.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 342/127 Trešdiena, 2022. gada 16. februāris
veselības aprūpes direktīvu un Regulu par sociālo nodrošināšanu (64); aicina īstenot Pārrobežu veselības aprūpes direktīvas reformu, jo īpaši paredzot mobilitāti un piekļuvi īpaši specializētam aprīkojumam un aprūpei, stiprinot valstu kontaktpunktus un nodrošinot tiem vairāk budžeta līdzekļu, un dot iespēju izstrādāt Komisijas pamatnostādnes, ar ko nosaka pieņemamus un saskaņotus pieteikumu izskatīšanas un apstiprināšanas termiņus, lai saīsinātu laikposmu līdz ārstēšanai ES saskaņā ar Regulu par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu; aicina rīkot vairāk informatīvo kampaņu par pacientu tiesībām uz pārrobežu veselības aprūpi, tostarp veselības aprūpes profesionāļiem paredzētu kampaņu, kā arī izveidot vienotu kontaktpunktu informācijas saņemšanai par ES pārrobežu veselības aprūpes pieejamības iespējām; uzsver, ka ir jāsamazina loģistikas un lingvistiskie šķēršļi, ar kuriem pacienti saskaras, cenšoties piekļūt veselības aprūpei citās ES dalībvalstīs; uzsver, ka jānodrošina skaidra informācija pacientiem par iepriekšējas atļaujas saņemšanas prasībām, kas ir spēkā konkrētās dalībvalstīs; uzsver nepieciešamību sniegt īpašu finansiālu atbalstu vecākiem ar zemiem ienākumiem, kas pavada bērnu, kurš dodas uz ārvalstīm ārstēšanās nolūkā; uzsver, ka, holistiski pārskatot regulējumu pārrobežu veselības aprūpes jomā, pievēršoties gan Pārrobežu veselības aprūpes direktīvai, gan arī Regulai par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, ir jāatvieglo process, ko nākas ievērot pacientiem, kuri, ņemot vērā nenodrošinātās vajadzības un iespējamos ieguvumus, dodas uz ārvalstīm klīnisko izmēģinājumu nolūkos un var saskarties ar tādām problēmām kā neskaidrības par protokoliem, kas ievērojami pēc atgriešanās mājās, un par to, vai valsts apdrošināšanas aģentūras sedz izmaksas, kas saistītas ar dalību klīniskajos izmēģinājumos; uzsver nepieciešamību precizēt jautājumu par piekļuvi pārrobežu klīniskajiem izmēģinājumiem, jo direktīvā par pārrobežu veselības aprūpi šis aspekts nav skaidrs; uzsver, ka visas izmaksas saistībā ar ārstēšanu būtu jāfinansē pirms tās uzsākšanas, lai izvairītos no tā, ka tiek izslēgti pacienti ar zemiem ienākumiem; aicina Komisiju nākamajā spēkā esošo regulējumu pārskatīšanā apsvērt iespēju izveidot vienotu atļauju un kompensācijas noteikumu kopumu attiecībā uz piekļuvi pārrobežu veselības aprūpei, tostarp attiecībā uz tiesībām saņemt tā dēvēto otro viedokli; aicina Komisiju un dalībvalstis sadarboties, lai regulāri izvērtētu Komisijas 2018. gada e-veselības stratēģiju nolūkā nodrošināt vēža pacientiem reģionālā, valstu un Eiropas līmenī savstarpēji savienotas e-veselības pacienta kartes, labāku sadarbspēju un labāku datu kvalitāti, privātumu un drošību, stingri ievērojot pacientu veselības datu privātuma un drošības noteikumus; norāda, ka Vēža jomā pastāvošās nevienlīdzības reģistrs var būt mehānisms, lai ziņotu par uzlabojumiem šajā jomā un tos novērtētu;
63. norāda uz ātri uzsāktas ārstēšanas un laikus saņemtu attiecīgo medicīnisko pārbaužu rezultātu nozīmi onkoloģijas pacientiem, ņemot vērā to, ka, zaudējot vairāk laika, slimība turpina progresēt un apdraud pacienta izdzīvošanas iespējas; pauž nožēlu, ka dažās dalībvalstīs publiskie resursi ir neatbilstīgi, lai nodrošinātu vēža savlaicīgu atklāšanu un ārstēšanu, un tādēļ pacientiem, kuri ir atkarīgi no valsts nodrošinātās sociālās apdrošināšanas, ir mazākas izdzīvošanas iespējas, un viņiem neatliek nekas cits, kā vien izmantot privātā sektora pakalpojumus;
64. aicina apsvērt iespēju visā ES savstarpēji atzīt ar veselības aprūpi saistītās kvalifikācijas vēža pacientu aprūpes jomā un izveidot vienotu atzīšanas sistēmu trešām valstīm, kā noteikts Direktīvā 2005/36/EK (65), nodrošinot, ka tā veicina ar onkoloģiju saistīto specialitāšu kvalifikācijas atzīšanu; aicina izstrādāt profesionālās pilnveides programmas, lai tie mediķi, kuri vēlas pārkvalificēties uz onkoloģijas specialitāti, varētu to izdarīt jebkurā savas karjeras posmā;
65. aicina pilnībā atzīt medicīnisko onkoloģiju un bērnu onkoloģiju par specializētām medicīnas disciplīnām, izveidot Eiropas mēroga kvalitātes standartus vēža ārstniecības administrēšanai un uzraudzībai gan pieaugušajiem, gan bērniem un atvieglot pacientu piekļuvi vēža speciālistiem, lai viņi varētu gūt labumu no inovācijām un piedalīties jaunu, daudzsološu zāļu agrīnos klīniskajos izmēģinājumos, kā arī izmantot veselības tehnoloģijas un saņemt nosūtījumu uz centriem, kuros veic kompleksu ārstēšanu, piemēram, nodrošina šūnu un gēnu terapiju; uzsver vajadzību nodrošināt, ka attiecīgie noteikumi paredz piekļuvi inovācijām agrīnos klīniskajos izmēģinājumos grūti ārstējamu ļaundabīgu audzēju gadījumā;
66. aicina uzlabot ķirurģijas prasmes ES, atzīstot ķirurģisko onkoloģiju par specializētu medicīnas disciplīnu, izveidojot Eiropas mēroga vēža ķirurģijas kvalitātes standartus un atvieglojot pacientu piekļuvi “lielapjoma” vēža ķirurģijas centriem un novatoriskām ķirurģiskām procedūrām; aicina atzīt augstas kvalitātes ķirurģiju un uzsver tās nozīmi agrīnās stadijās
(64) (65)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.).
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 30.9.2005., 22. lpp.).