2022.9.6.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 342/19 2022. február 15., kedd
keretmegállapodásának az uniós jogba való átültetéséről, a Bizottság elnöke által „Az Unió helyzete 2021-ben – Szándéknyilatkozat” című dokumentumban tett bejelentésnek megfelelően; felhívja a Tanácsot, hogy gyorsan fogadja el e javaslatokat, hogy azok 2023-ban hatályba léphessenek; felkéri a tagállamokat, hogy fontolják meg az alkalmas egyéb adótípusokra vonatkozó hasonló nemzetközi megállapodások szorgalmazását;
Ajánlások és reformterületek 17. rámutat, hogy az egységes piac és a tőkepiaci unió működése szempontjából rendkívül fontos területeken, így például az adózás területén fokozottabb harmonizációra van szükség a tagállamok jobb koordinációja vagy uniós fellépés révén; 18. hangsúlyozza, hogy a tagállamok még mindig különböző kritériumokat alkalmaznak az adóügyi illetőség meghatározására, ami a kettős adóztatás vagy az adóztatás kettős elmaradásának kockázatát hordozza magában; e tekintetben emlékeztet a Bizottság 2020. júliusi cselekvési tervében körvonalazott javaslatokra, amelynek célja, hogy a Bizottság 2022/2023-ban jogalkotási javaslatot nyújtson be annak tisztázására, hogy az EU-ban határokon átnyúlóan tevékenykedő adófizetők adózási szempontból hol tekintendők illetőséggel rendelkezőnek; várakozással tekint a fenti javaslat elé, amelynek az adóügyi illetőség egységesebb meghatározására kell törekednie kell az egységes piacon belül; 19. megjegyzi, hogy a digitalizáció és a jelenlegi adórendszer számára kihívást jelentő immateriális javakra való nagymértékű támaszkodás magas szintű szakpolitikai koordinációt és harmonizációt tesz szükségessé az egyenlő versenyfeltételek megteremtése és annak biztosítása terén, hogy a digitális vállalkozások tisztességesen részt vállaljanak a terhekből azokban a társadalmakban, amelyekben tevékenységet folytatnak; tudomásul veszi, hogy néhány tagállam az uniós és OECD-szintű, folyamatban lévő tárgyalások ellenére sürgette a nemzeti digitális adók bevezetését; megjegyzi, hogy ez pozitív hatással volt a nemzetközi vitára; hangsúlyozza, hogy ezeket a nemzeti intézkedéseket egy hatékony nemzetközi megoldás végrehajtását követően fokozatosan meg kell szüntetni; 20. emlékeztet arra, hogy az EU az Európai Uniós Helyreállítási Eszköz finanszírozásának egyik eszközeként egy digitális illetéken alapuló saját forrás bevezetését fogadta el, és sürgeti az Európai Bizottságot, hogy terjesszen elő olyan alternatív javaslatokat, amelyek összeegyeztethetők a nemzetközi kötelezettségvállalással; 21. sajnálja, hogy a forrásadóval és a forrásadó visszatérítésével kapcsolatos eljárások közötti különbségek továbbra is jelentősen akadályozzák a tőkepiaci unió további integrációját; üdvözli az Európai Bizottság bejelentését, miszerint jogalkotási kezdeményezésre tesz javaslatot a forrásadó-kedvezmény egész EU-ra kiterjedő, közös szabványosított rendszerének bevezetésére vonatkozóan; 22. helyteleníti a társasági adózásban a hitelfinanszírozás adóelőnyét, amely jelentős adólevonásokat tesz lehetővé a kamatfizetések esetében, miközben a sajáttőke-finanszírozási költségek nem vonhatók le hasonló módon; rámutat arra a strukturális hátrányra, amellyel a sajáttőke-finanszírozásra támaszkodó vállalatok szembesülnek, különösen ha a hitelekhez nehezen hozzájutó fiatal és kisvállalkozásokról van szó; megjegyzi, hogy a hitelfinanszírozás előnyben részesítése arra ösztönözheti a vállalatokat, hogy túl sok hitelt vegyenek fel; 23. megjegyzi, hogy a hitelfinanszírozás előnyben részesítése jelentős eltéréseket mutat a tagállamok között; tudomásul veszi azt, hogy egyes tagállamok tőkefinanszírozási kedvezményeket vezettek be e kérdés kezelése érdekében; emlékeztet arra, hogy bebizonyosodott, hogy e tőkefinanszírozási kedvezmények egy részét adózási kiskapuként használják ki, amely lehetővé teszi a multinacionális vállalatok számára a nemzeti kamatok mesterséges levonását; hangsúlyozza, hogy az egységes piac torzulásainak elkerülése érdekében kívánatosabb lenne a közös európai megközelítés; 24. emlékeztet arra, hogy ezt a torzítást vagy a tőkefinanszírozáshoz kapcsolódó költségek új levonásának lehetővé tételével, vagy a kamatlevonási lehetőségek csökkentésével lehet kezelni; emlékeztet arra, hogy jóllehet a Parlament azt javasolta, hogy a hitelfelvétel költségeinek a kamatbevételeket meghaladó részét legfeljebb az adózó kamatfizetés, adózás, értékcsökkenés és amortizáció előtti eredményének (EBITDA) 20 %-a erejéig lehessen levonni, a Tanács ennél magasabb, legfeljebb 30 %-os küszöbértéket fogadott el (10); emlékeztet arra, hogy az OECD szerint a 30 %-os arány túl magas lehet ahhoz, hogy hatékonyan megakadályozza az adóalap-eróziót és a nyereségátcsoportosítást (11);
(10) (11)
Az Európai Parlament 2016. június 8-i álláspontja a belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló tanácsi irányelvre irányuló javaslatról (HL C 86., 2018.3.6., 176. o.).
OECD, Nyilvános vitaanyag-tervezet – BEPS 4.
intézkedés: Kamatlevonások és egyéb pénzügyi kifizetések, 2014.