C 342/82
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
6.9.2022
Keskiviikko 16. helmikuuta 2022
7. katsoo, että painopisteiden nopea ja pitävä määrittäminen Yhdistyneen kuningaskunnan unionista eroamisen yhteydessä ja erityisesti eroprosessin koskettamien miljoonien Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvien EU:n kansalaisten ja EU:ssa asuvien Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten oikeuksien suojelu, Irlannin saaren erityisolosuhteiden huomioiminen ja yhteinen taloudellinen selvitysratkaisu olivat avainasemassa prosessin jäsentelyssä ja sen unioniin kohdistuvien vaikutusten vakauttamisessa; katsoo kuitenkin, että neuvottelujen aikana olisi pitänyt määritellä selkeämmin, miten ratkaistaan riidat, joita erosopimuksen soveltamisesta saattaa seurata, erityisesti unionin tuomioistuimen aseman osalta;
8. uskoo, että tehtävien jakaminen selkeästi toimielinten välillä sekä komission ja sen pääneuvottelijan omaksuma ennennäkemättömän osallistava ja läpinäkyvä lähestymistapa muun muassa parlamenttia kohtaan olivat keskeisiltä osin ylläpitämässä johdonmukaisuutta ja yhtenäisyyttä EU:ssa sekä sen jäsenvaltioiden keskuudessa, edistämässä EU:n keskeisten tavoitteiden ja etujen toteutumista neuvotteluissa ja turvaamassa unionin oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä;
9. kiittää keskeisiä institutionaalisia toimijoita siitä, että ne turvasivat 27 jäsenvaltion sekä unionin toimielinten sisäisen ja niiden välisen yhtenäisyyden ja siten kunnioittivat eron luonnetta unionin prosessina;
10. katsoo, että unionin edut on suojattu menettelyn strategisen organisoinnin ja eri vaiheiden välisen ehdollisuuden ansiosta; viittaa etenkin neuvottelujen jaksottamiseen siten, että aluksi neuvoteltiin erojärjestelyjä koskevasta sopimuksesta, tämän jälkeen siirryttiin käsittelemään siirtymäjärjestelyjä ja neuvottelut päättyivät sopimukseen EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan välistä uutta ja tiivistä kumppanuutta koskevasta kokonaisvaltaisesta yhteisymmärryksestä, jonka mahdollisti merkittävä edistyminen neuvotteluissa kansalaisten oikeuksista, Irlannin ja Pohjois-Irlannin kysymyksestä, taloudellisesta selvitysratkaisusta sekä SEU 50 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun määräajan pidentämisen perustellusta ja merkityksellisestä soveltamisesta;
11. arvostaa sitä, että neuvotteluissa Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa painotettiin kansalaisten oikeuksia, jotka ovat nyt ja vastaisuudessakin merkittävä huolenaihe, ja että erojärjestelyjen asiaa koskevasta luvusta päästiin sopuun neuvottelujen melko varhaisessa vaiheessa, sillä 19. maaliskuuta 2018 julkaistu erosopimusluonnoksen ensimmäinen versio sisälsi kaikilta osin sovitun toisen osan kansalaisten oikeuksista, myös sen määräysten välittömästä vaikutuksesta, sekä kansalaisten oikeuksia koskevien määräysten kuulumisesta unionin tuomioistuimen toimivaltaan;
12. korostaa, että unioni totesi jo prosessin alussa selkeästi, että Irlannin saaren erityinen tilanne ja tarve turvata pitkänperjantain sopimus ja lieventää Yhdistyneen kuningaskunnan eron Irlantiin kohdistuvia vaikutuksia olivat koko EU:ta koskevia kysymyksiä;
13. katsoo, että eroa seurannut ajallisesti rajattu siirtymäaika, jonka kuluessa eron jälkeen sovellettiin edelleen sääntelyä, talousarviota, valvontaa, oikeudenkäyttöä ja täytäntöönpanoa koskevia nykyisiä EU:n välineitä ja rakenteita, oli molempien osapuolien edun mukainen sekä helpotti tulevaa suhdetta koskevia neuvotteluja ja siirtymistä siihen;
14. muistuttaa, että EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan tulevaa suhdetta koskeva kehys määriteltiin erosopimukseen liitetyssä poliittisessa julistuksessa, joka sisältää molempien osapuolten vahvistamat selkeät määräykset yhteistyöstä ulkopolitiikan, turvallisuuden ja puolustuksen aloilla;
15. pitää valitettavana, että koska poliittinen julistus ei ole oikeudellisesti sitova, Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli oikeudelliset perusteet olla käsittelemättä sen keskeistä sisältöä erityisesti ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevilta osin ja näin ollen kyseiset osa-alueet eivät olleet mukana neuvotteluissa;
Eroava jäsenvaltio
16. katsoo kuitenkin, että Yhdistyneen kuningaskunnan kannalta eroprosessille oli ominaista pitkittynyt epävarmuus alusta alkaen neuvottelujen päättymiseen asti, mikä näkyi muun muassa kansanäänestyksen ja SEU 50 artiklan mukaisen eroamisilmoituksen välisenä viipeenä; uskoo, että tämä epävarmuus vaikutti kansalaisiin ja talouden toimijoihin erityisesti Irlannin saarella; katsoo, että sopimuksettoman eron luoman uhkakuvan synnyttäminen vaaransi vakavasti hallitun eron mahdollisuuden;