C 342/82
DA
Den Europæiske Unions Tidende
6.9.2022
Onsdag den 16. februar 2022
7. mener, at den hurtige og konsekvente kortlæggelse af prioriteterne i forbindelse med Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen, og navnlig beskyttelsen af rettighederne for de millioner af EU-borgere i Det Forenede Kongerige og Det Forenede Kongeriges statsborgere i EU, der påvirkes af udtrædelsen, de særlige omstændigheder vedrørende øen Irland og en enkelt finansiel opgørelse var afgørende for struktureringen af processen og stabiliseringen af dens konsekvenser for Unionen; mener imidlertid, at der burde være sikret større klarhed under forhandlingerne med hensyn til definitionen af eventuelle tvister, som kan opstå under anvendelsen af udtrædelsesaftalen, navnlig hvad angår EU-Domstolens rolle;
8. mener, at en klar opdeling af opgaver blandt institutionerne og Kommissionens og chefforhandlerens hidtil usete inklusive og gennemsigtige tilgang, herunder i forhold til Parlamentet, var afgørende for at opretholde sammenhæng og enhed i EU og mellem dets medlemsstater for at fremme EU's prioriteter og interesser i forhandlingerne og sikre Unionens retsordens integritet;
9. roser de institutionelle hovedaktører for at have sikret enhed blandt de 27 medlemsstater samt i og mellem Unionens institutioner i respekt for udtrædelsen som en EU-proces;
10. mener, at Unionens interesser er blevet beskyttet takket være strategisk organisation og opstilling af betingelser i procedurens forskellige faser; minder navnlig om rækkefølgen af forhandlingerne, som begyndte med en aftale om udtrædelsesordningerne, derefter gik over til at adressere ordningerne for overgangsperioden og derefter blev afsluttet med en aftale om en overordnet forståelse om et nyt og tæt partnerskab mellem EU og Det Forenede Kongerige på grundlag af væsentlige fremskridt i forhandlingerne om borgernes rettigheder, spørgsmålet om Irland og Nordirland, den finansielle opgørelse og den begrundede og meningsfulde anvendelse af forlængelsen af den periode, der er omhandlet i artikel 50, stk.
3, i TEU;
11.
anerkender, at man i forhandlingerne med Det Forenede Kongerige prioriterede spørgsmålet om borgernes rettigheder, som er og fortsat vil være et stort problem, og at der blev indgået aftale om dette kapitel i udtrædelsesordningerne temmelig tidligt i forhandlingerne, da den oprindelige udgave af udkastet til udtrædelsesaftalen af 19. marts 2018 indeholdt en del 2 om borgernes rettigheder, som der var fuld enighed om, bl.a. hvad angår dens bestemmelsers direkte virkning, og om EU-Domstolens kompetence med hensyn til de relevante bestemmelser om borgernes rettigheder;
12. understreger, at Unionen fra processens begyndelse tydeligt påpegede, at de særlige omstændigheder vedrørende øen Irland og behovet for at sikre langfredagsaftalen og afbøde konsekvenserne af Det Forenede Kongeriges udtræden for Republikken Irland var spørgsmål, der berørte EU som helhed;
13. mener, at den tidsbegrænsede overgangsperiode med fortsat anvendelse af de nuværende reguleringsmæssige, budgetmæssige, tilsynsmæssige, retlige og håndhævelsesmæssige EU-instrumenter og -strukturer efter udtrædelsen var i begge parters interesse og fremmede forhandlingen af de fremtidige relationer og brobygningen i forbindelse med disse;
14. minder om, at rammen for de fremtidige forbindelser mellem EU og Det Forenede Kongerige er fastlagt i den politiske erklæring, der ledsager udtrædelsesaftalen, og som indeholder klare bestemmelser, som begge parter har fastsat om samarbejde på områderne udenrigspolitik, sikkerhed og forsvar;
15. beklager, at den ikke juridisk bindende karakter af den politiske erklæring gav Det Forenede Kongerige retlige grunde til ikke at beskæftige sig med afgørende dele af dens indhold, navnlig de dele, der vedrører udenrigs- og sikkerhedspolitik, som derfor ikke indgik i forhandlingerne;
Den udtrædende medlemsstat
16. mener ikke desto mindre, at udtrædelsesprocessen på Det Forenede Kongeriges side var præget af forlænget uvished fra begyndelsen frem til afslutningen af forhandlingerne, hvilket bl.a.
blev afspejlet i tidsrummet mellem folkeafstemningen og meddelelsen om udtræden i henhold til artikel 50 i TEU; mener, at denne usikkerhed havde konsekvenser for borgere og økonomiske aktører, navnlig på øen Irland; mener, at fremførelsen af truslen om en udtræden uden en aftale bragte udsigterne til en velordnet udtræden i fare;