C 323/40
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
26.8.2022.
2.9.
Daudzās ES valstīs sociālās ekonomikas struktūras darbojas visās ekonomikas nozarēs: no rūpnieciskās un amatniecības ražošanas līdz aprites ekonomikai, no ilgtspējīga tūrisma līdz enerģijas ražošanai no atjaunīgajiem energoresursiem, no transporta līdz saziņas un informācijas pakalpojumiem; tāpēc tām ir izšķirīga loma sociālajā inovācijā un plašā tehnoloģiju tālāknodošanā nelabvēlīgā situācijā esošo iedzīvotāju vai teritoriju interesēs.
Juridisko un organizatorisko formu dažādība nozīmē, ka pieeja “viens der visiem” nav piemērota, taču šā iemesla dēļ nav jāatsakās no sava veida koordinācijas Komisijas vadībā.
2.10.
Sociālās ekonomikas uzņēmumi lielā mērā sakņojas vietējā līmenī, kur tie veicina sociālo kohēziju, padarot teritorijas noturīgākas un iekļaujošākas.
Tuvums, kas ir raksturīgs sociālās ekonomikas uzņēmumiem, padara tos īpaši efektīvus, lai atbalstītu zaļo un digitālo pārkārtošanos, digitālās tehnoloģijas, jo īpaši pamattehnoloģijas, kas veicina personu ar invaliditāti dalību darba tirgū, padarot pieejamākas visiem cilvēkiem, tostarp visneaizsargātākajiem un sociālās atstumtības riskam pakļautajiem.
2.11.
Turklāt īpaša uzmanība būtu jāpievērš arī jauniešu iesaistīšanai un viņu potenciāla izmantošanai; jaunieši būtu jāatbalsta ar mācību pasākumiem, kuru mērķis ir veicināt jaunākās paaudzes uzņēmējdarbības garu.
2.12.
Lai izmantotu šo potenciālu, ir jāpalielina sociālās ekonomikas struktūru piekļuve investīciju kapitālam, jo īpaši, lai labāk izvērstu investīcijas sociālajā infrastruktūrā (cenas ziņā pieejami mājokļi, veselība un ilgtermiņa aprūpe, izglītība un mūžizglītība, nabadzības mazināšana, piekļūstamības palielināšana).
Šādas infrastruktūras ir jānostiprina, lai mazinātu nevienlīdzību un sociālo atstumtību, kas Eiropā pandēmijas rezultātā ir palielinājusies.
2.13.
Rīcības plāns ir iespēja izvērst sociālo ekonomiku, pilnveidojot rūpniecības politiku, un atzīt it īpaši kooperatīvu lomu ES pakalpojumos un rūpniecībā, kur tie veido arī nozīmīgas ražošanas kopas un parāda augstu inovācijas spēju.
2.14.
EESK uzskata, ka svarīga ir Komisijas apņemšanās veikt analīzes un pētījumus par sociālo ekonomiku ar mērķi 2023. gadā ierosināt ES Padomes ieteikumu; tāpat Komiteja atzinīgi vērtē arī to, ka 2025. gadā paredzēts izvērtēt rīcības plāna īstenošanu.
Tomēr, lai pētījumi un novērtējumi būtu efektīvi, RPSE būtu lietderīgi labāk precizēt vidējā termiņā un ilgtermiņā sasniedzamos mērķus, jo tas palīdzētu labāk izprast gaidāmo sociālo ietekmi, tostarp saistībā ar Eiropas stratēģiju 2030. gadam.
2.15.
EESK atzinīgi vērtē un atbalsta Komisijas mērķus veicināt sociālās ekonomikas pārrobežu attiecības un internacionalizāciju un sekmēt un rosināt sociālās ekonomikas uzņēmumu līdzdalību ES partnerības platformās, izveidojot sociālās ekonomikas vārteju.
2.16.
Saistībā ar iniciatīvām uzņēmējdarbības kultūras veicināšanai un jo īpaši, lai palielinātu jauniešu iesaistīšanos jaunu uzņēmumu izveidē, vidusskolu un universitāšu mācību programmās būtiski ir uzlabot zināšanas par sociālās ekonomikas potenciālu.
Tāpēc Komiteja atbalsta priekšlikumu izveidot jaunu Jauniešu uzņēmējdarbības politikas akadēmiju, kas ietver sociālo ekonomiku.
3.
Īpašas piezīmes 3.1.
Attiecības starp publiskās pārvaldes iestādēm un sociālās ekonomikas struktūrām 3.1.1.
Atzīstot sociālās ekonomikas potenciālu sociālās un rūpniecības politikas nākotnei, RPSE apstiprināts, cik svarīgas ir vispārējas nozīmes funkcijas, ko veicina sociālā ekonomika, un tāpēc svarīgi ir noteikt mērķus publisko pārvaldes iestāžu, sociālās ekonomikas struktūru un sociālā dialoga dalībnieku sadarbības uzlabošanai.
3.1.2.
Ņemot to vērā, EESK uzskata, ka ir jāinvestē dalītas pārvaldības stiprināšanā starp publiskajām iestādēm un sociālajiem uzņēmumiem, kas strādā, lai sasniegtu vispārējas nozīmes mērķus to attiecīgajās atbildības un kompetences jomās.
Tāpēc būtu jāsekmē tādi plānošanas un izstrādes veidi, ar ko īsteno iekļaujošu pārvaldību, kurā atzīta sociālās ekonomikas struktūru nozīme, jo īpaši sociālās ekonomikas un vietējo pašvaldību teritoriālajās sadarbības sistēmās.
Šādiem inovatīviem darbības veidiem noteikti jāatbilst prasībām par pārredzamību, vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem, rentabilitāti un atvērtību dažādām ieinteresētajām personām, īstenojot subsidiaritātes principu.