C 323/86
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2022 8 26
3.5.
EESRK mano, kad neapykantos kalbą ir neapykantos nusikaltimus reikia laikyti nusikaltimų sritimi, turinčia bendrą „dalyką“, pagrįstą šališka neapykantos motyvacija, nukreipta prieš asmenis ar grupes.
Dėl to atsiranda reikalavimas neapykantos kalbą ir neapykantos nusikaltimus vertinti kompleksiškai ir vengti atskiro požiūrio į skirtingas neapykantos formas ar tikslus, ypač atsižvelgiant į skirtumus tarp valstybių narių.
Komitetas taip pat ragina neapykantos kalbą ir neapykantos nusikaltimus vertinti atsižvelgiant į ES vertybes ir pagrindines teises apskritai.
Be to, Komitetas ragina nustatyti neapykantos kalbos ir neapykantos nusikaltimų sąsajas su esamais ES nusikaltimais.
Atsižvelgiant į tai, teisėsaugos institucijos ir Vyriausybės turėtų aktyviau keistis informacija.
3.6.
EESRK tikisi, kad kitas žingsnis bus neapykantos kalbos ir neapykantos nusikaltimų apibrėžties parengimas, ir yra pasirengęs prisidėti prie tarpinstitucinių konsultacijų.
Ši apibrėžtis yra labai svarbi ne tik dėl teisinio tikrumo, bet ir siekiant apsaugoti pagrindines teises bei užtikrinti patikimą bendrą komunikaciją.
Tarybos pamatinis sprendimas dėl kovos su tam tikromis rasizmo ir ksenofobijos formomis bei apraiškomis baudžiamosios teisės priemonėmis yra tinkamas atskaitos taškas rengiant apibrėžtį, kurią būtų galima taikyti šiame platesniame kontekste, kartu pasinaudojant Europos Tarybos naudojamomis apibrėžtimis.
3.7.
Neapykantos kalbos ir neapykantos nusikaltimų apibrėžtys turėtų apimti visas atitinkamas ES pagrindinėmis teisėmis pagrįstas saugomas savybes, įskaitant lytį, rasinę ar etninę kilmę, religiją ar tikėjimą, negalią, amžių ir seksualinę orientaciją, taip pat ideologinius ir su sąžine susijusius įsitikinimus.
Nors saugomos savybės skiriasi viena nuo kitos, apibrėžtimi įvairioms savybėms turėtų būti taikomi tie patys principai.
Taip pat reikėtų vengti fragmentiško požiūrio į įvairias mažumas bei grupes ir veikiau vartoti bendrus posakius, taikomus visam atitinkamos saugomos savybės spektrui.
Be to, apibrėžtis turėtų būti pakankamai plati, kad būtų galima reaguoti į laikui bėgant atsirandančius naujus visuomenės reiškinius.
3.8.
Apibrėžtys turėtų apimti bet kokią sakytinę ar rašytinę veiksmų ir išraiškos formą, neatsižvelgiant į tai, kur išreiškiama neapykanta ar atliekami neapykantos veiksmai, – darbe, viešojoje erdvėje, privačių ar viešųjų paslaugų srityse ir pan.
Ji taip pat turėtų apimti tiek internetinę, tiek neinternetinę raišką.
3.9.
Nors apibrėžtys turėtų būti išsamios, jos negali būti vienareikšmiškai tobulos ir, jas įgyvendinus, visada reikėtų protingo vertinimo, grindžiamo įrodymais, pateiktais atitinkamame kontekste.
Bendros gairės dėl veiksnių, į kuriuos reikėtų atsižvelgti, būtų viena iš priemonių, padedančių vienodai įgyvendinti apibrėžtis ir taisykles.
3.10.
Taip pat svarbu užtikrinti, kad apibrėžtys ir taisyklės neprieštarautų savo tikslui.
Pavyzdžiui, nereikėtų stigmatizuoti žodžių, kurie tradiciškai vartojami neutraliai.
Tai taip pat susiję su tikslu parengti bendras taisykles, skirtas visoms grupėms apsaugoti, o ne rodyti pirštu į tam tikras grupes.
3.11.
Apibrėžiant neapykantos kalbą ir nusikaltimus bei atitinkamas sankcijas, svarbu išsiaiškinti jų santykį su pagrindinėmis teisėmis apskritai.
Tai ypač svarbu saviraiškos ir informacijos laisvės atžvilgiu, įskaitant sąlygas, pateisinančias asmenų ir žiniasklaidos saviraiškos laisvės ribojimą.
Atitinkamai gali prireikti paaiškinimų ir dėl kitų pagrindinių teisių.
3.12.
Nors neapykantos kalba ir neapykantos nusikaltimai gali būti laikomi atskira nusikaltimų sritimi, jie taip pat iš dalies sutampa su esamais ES nusikaltimais.
Tačiau dėl šios nusikaltimų srities formų ir turinio įvairovės esami ES nusikaltimai neapima visų neapykantos kalbos atvejų ir neapykantos nusikaltimų.
Tai gerai iliustruoja „neapykantos piramidė“, kuri prasideda nuo šališkų pasisakymų ir per diskriminaciją pereina prie fizinio smurto ir net terorizmo.
3.13.
Kaip teigiama komunikate, neapykantos kalbos ir neapykantos nusikaltimų problemos sprendimas yra ne tik turinio, bet ir procedūros klausimas.
Todėl reikia skirti deramą dėmesį klausimams, susijusiems su galimybe gauti informaciją, teise kreiptis į teismą ir galimybe naudotis teisių gynimo priemonėmis.
Nors neapykantos nusikaltimai ir neapykantos kalba pripažįstami ir reglamentuojami nacionaliniu lygmeniu, yra daug įgyvendinimo ir (arba) pranešimų teikimo ir (arba) tyrimo spragų.
Jei apie šiuos nusikaltimus nepranešama ir jie tinkamai neištiriami kaip šališki nusikaltimai, duomenys apie šių nusikaltimų paplitimą valstybėse narėse ES lygmeniu yra nepatikimi.
3.14.
Neapykantos nusikaltimų ir neapykantos kalbos įtraukimas į ES nusikaltimų sąrašą yra labai svarbus siekiant apsaugoti aukų teises.
Jei neapykantos incidentų priežastys, pavyzdžiui, negalia, nebus pripažįstamos, ES nusikaltimų aukų teisių direktyvos (apimančios nusikaltimų aukas) taisyklė nebūtinai bus taikoma.
Atsižvelgiant į didėjantį incidentų skaičių, daugiau dėmesio reikėtų skirti aukų apsaugai.
Todėl turėtų būti tinkamai užtikrinta aukų galimybė gauti informaciją ir naudotis specialiomis apsaugos priemonėmis, kurios pagal Nusikaltimų aukų teisių direktyvą suteikiamos pažeidžiamiau­ sioms nusikaltimų aukoms.