C 323/86
HR
Službeni list Europske unije
26.8.2022.
3.5.
Prema mišljenju EGSO-a, važno je govor mržnje i zločin iz mržnje smatrati područjem zločina sa zajedničkim ishodištem koje se temelji na mržnji zasnovanoj na predrasudama prema osobama ili skupinama.
To zahtijeva cjelovito rješavanje problema govora mržnje i zločina iz mržnje i izbjegavanje izoliranog pristupa različitim oblicima ili ciljevima mržnje, posebno s obzirom na razlike između država članica.
EGSO također poziva na razmatranje govora mržnje i zločina iz mržnje u odnosu na vrijednosti EU-a i temeljna prava u cjelini.
Nadalje, poziva na utvrđivanje poveznica između govora mržnje i zločina iz mržnje s postojećim kaznenim djelima u EU-u.
Pritom bi trebalo pojačati razmjenu informacija između tijela kaznenog progona i vlada.
3.6.
EGSO sa zanimanjem očekuje izradu definicije govora mržnje i zločina iz mržnje kao sljedećeg koraka te je spreman doprinijeti međuinstitucijskom savjetovanju.
Ta je definicija ključna za pravnu sigurnost, ali i zaštitu temeljnih prava i osiguravanje dobre opće komunikacije.
Okvirna odluka Vijeća o suzbijanju određenih oblika i načina izražavanja rasizma i ksenofobije kaznenopravnim sredstvima pruža relevantnu polazišnu točku za oblikovanje definicije koja bi se mogla primijeniti u tom širem kontekstu, a upotrijebile bi se i definicije Vijeća Europe.
3.7.
Definicije govora mržnje i zločina iz mržnje trebale bi obuhvaćati sve relevantne zaštićene značajke koje proizlaze iz temeljnih prava EU-a, uključujući spol/rod, rasnu ili etničku pripadnost, vjeru ili uvjerenje, invaliditet, dob i seksualnu orijentaciju, ali i ideološka uvjerenja i uvjerenja temeljena na savjesti.
Iako se zaštićene značajke međusobno razlikuju, u definiciji bi se morale naći i različite značajke u skladu s istim načelima.
Također treba izbjegavati fragmentirani pristup različitim manjinama i skupinama, a umjesto toga koristiti opće izraze primjenjive na cijeli spektar predmetnih zaštićenih značajki.
Nadalje, definicija mora biti dovoljno uključiva da može odgovoriti na nove vrste društvenih pojava koje će se s vremenom pojaviti.
3.8.
Definicije bi trebale obuhvatiti sve oblike djelovanja i izražavanja, bili oni usmeni ili pisani, bez obzira na to gdje se pojavljuju, bilo to na poslu, na javnim manifestacijama, ili pristupu privatnim ili javnim uslugama itd.
Također bi trebale uključivati izraze s interneta i izvan njega.
3.9.
Iako bi trebale biti sveobuhvatne, one ne mogu biti posve jednoznačne, pa je stoga pri njihovoj primjeni uvijek potrebna prosudba na temelju dokaza stavljenih u relevantan kontekst.
Jedan od načina za postizanje ujednačene primjene definicija i pravila bio bi davanje zajedničkih smjernica o čimbenicima koje treba uzeti u obzir.
3.10.
Također je važno osigurati da definicije i pravila ne izazovu učinak suprotan njihovoj svrsi.
Na primjer, ne bi trebalo stigmatizirati riječi koje se tradicionalno upotrebljavaju na neutralan način.
To se također odnosi na stvaranje zajedničkih pravila za zaštitu svih skupina, a ne na specificiranje pojedinih skupina.
3.11.
Pri definiranju govora mržnje i kaznenih djela te odgovarajućih sankcija važno je pojasniti njihov odnos s temeljnim pravima u cjelini.
To je posebno važno u pogledu slobode izražavanja i informiranja, uključujući uvjete kojima se opravdava ograničavanje slobode izražavanja pojedinaca i medija.
U skladu s tim, možda će trebati pojasniti i povezanost s drugim temeljnim pravima.
3.12.
Iako se govor mržnje i zločin iz mržnje mogu smatrati zasebnim područjem kriminaliteta, oni se u određenoj mjeri preklapaju s postojećim kaznenim djelima u EU-u.
Međutim, postojeća kaznena djela u EU-u ne obuhvaćaju sve oblike govora mržnje i kaznenih djela jer se na tom području kriminaliteta javljaju različiti oblici i različiti sadržaji.
To je dobro prikazano u „piramidi mržnje”, koja počinje s govorom na osnovi pristranosti i preko diskriminacije dovodi do fizičkog nasilja pa čak i terorizma.
3.13.
Kako je navedeno u Komunikaciji, rješavanje problema govora mržnje i zločina iz mržnje nije samo sadržajno, već i postupovno pitanje.
Stoga je potrebno obratiti dužnu pozornost na pitanja povezana s pristupom informacijama, pravosuđem i pravnim sredstvima.
Iako su zločini iz mržnje i govor mržnje priznati i uređeni na nacionalnoj razini, u provedbi/izvještavanju/istragama postoje brojni nedostaci.
Ako se takvi zločini iz predrasuda ne prijave kao takvi i pravilno ne istraže, podaci o njihovoj raširenosti u državama članicama na razini EU-a neće biti pouzdani.
3.14.
Uvrštavanje zločina iz mržnje i govora mržnje na popis kaznenih djela EU-a ključno je za zaštitu prava žrtava.
Ako se razlozi za incidente iz mržnje, primjerice invaliditet, ne priznaju, tada pravilo iz Direktive EU-a o pravima žrtava (koja obuhvaća žrtve kaznenih djela) neće nužno vrijediti.
S porastom broja incidenata trebalo bi posvetiti veću pozornost zaštiti žrtava.
Stoga bi žrtvama trebalo na odgovarajući način zajamčiti pristup informacijama i posebnoj zaštiti koja se pruža najranjivijim žrtvama zločina u skladu s Direktivom o pravima žrtava.