FI
C 323/14
Euroopan unionin virallinen lehti
26.8.2022
1.7 EU:n olisi noudatettava nollatoleranssia niitä jäsenvaltioita kohtaan, joissa mahdollisuudet kansalaistoimintaan ovat kaventumassa.
Kansalaisyhteiskunnan ja erityisesti valtaapitävien toimintaan kriittisesti suhtautuvien tahojen äänen vaientaminen on merkki järjestelmästä, joka rapauttaa aktiivisesti dynamiikkaa, joka perustuu siihen, että poliittiset päättäjät toimivat kansalaisten hyväksi.
Tällöin järjestelmää luonnehtii pikemminkin se, että valtaapitävät ajavat vain omaa etuaan.
Tällainen toimintatapa uhkaa EU:n demokratiaa eikä sovi mitenkään yhteen Kööpenhaminan arviointiperustei­ siin (1) kuuluvien Euroopan arvojen kanssa.
1.8 Huolehtiminen EU:n arvojen kunnioittamisesta jäsenvaltioissa edellyttää paitsi avointa suhtautumista yhteistyöhön kansalaisyhteiskunnan kanssa myös sitä, että kansalaisyhteiskunnan toimintaa edistetään silloinkin, kun se kritisoi valtion harjoittamaa politiikkaa tai on poliittisesti vastakkaisella kannalla.
Kansalaisyhteiskunnan kaikkien organisaatioiden on voitava toimia EU:ssa vapaasti ja riippumattomasti.
Jäsenvaltiot, jotka antautuvat vuoropuheluun vain erikseen valittujen ja hallitusta myötäilevien organisaatioiden kanssa täyttääkseen siten nimellisesti vaatimukset, ovat käytännöiltään yhtä epädemokraattisia kuin valtiot, jotka eivät pidä lainkaan yhteyttä kansalaisyhteiskuntaan.
1.9 Poliittisten päättäjien olisi varmistettava kansalaisyhteiskunnan merkityksellinen eikä vain pinnalliseksi jäävä osallistuminen.
Tämä tarkoittaa, että kansalaisyhteiskunta osallistetaan päätöksenteon kaikissa vaiheissa eli että sen näkemyksiä kuullaan uuden lainsäädännön, hankkeiden tai aloitteiden valmistelun ja säännöllisesti myös niiden laadinnan, hyväksymisen ja täytäntöönpanon yhteydessä.
Liian usein kansalaisyhteiskunnalta pyydetään kannanottoa siinä vaiheessa, kun lainsäädäntö tai hanke on jo lähes valmis.
Tällöin päätöksentekijät eivät voi ottaa tehtyjä ehdotuksia huomioon ja luodaan ennakko-odotus siitä, että kansalaisyhteiskunta yksinkertaisesti hyväksyy esitetyt ehdotukset kritiikittä.
1.10 Kaikkien tasojen päättäjien olisi tehtävä kuulemismenettelyistään helppoja löytää ja käyttää.
ETSK on tyytyväinen komission tapaan järjestää julkisia kuulemisia, sillä ne ovat avoimia kaikille kansalaisyhteiskunnan organisaatioille ja yksittäisille kansalaisille ja kaikki kuulemiset julkaistaan järjestelmällisesti samalla verkkosivustolla (2).
Toisaalta palautteen antamisen muodot saattavat olla EU-tason kuulemisissa toisinaan tiukasti rajattuja.
1.11 Kansalaisyhteiskunta voi auttaa päätöksentekijöitä seurannan kaltaisissa keskeisissä tehtävissä.
Kansalaisyh­ teiskunnan vakavasti otettava rooli uusien toimintapolitiikkojen ja aloitteiden täytäntöönpanon seurannassa edellyttää kuitenkin, että kyseiset organisaatiot saavat EU-, valtio- ja paikallistason viranomaisilta tukea toimintakustannuksiinsa.
Tämä on entistäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon covid-19-pandemiasta johtuva hankerahoituksen ja ylipäätään rahoituksen epävarmuus sekä toimintakustannusten kasvu.
Jotta kansalaisyhteiskunnalta saadaan mahdollisimman laadukasta ja rakentavaa tukea, on olennaisen tärkeää, että tarjottaessa rahoitusta toimintaan ja valmiuksien kehittämiseen ei horjuteta kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden riippumattomuutta.
1.12 EU voisi toteuttaa useita toimenpiteitä kansalaisyhteiskunnan osallistumisen edistämiseksi.
Ensinnäkin kansalais­ yhteiskunnan toimijoille voitaisiin myöntää erityinen osallistuja-asema.
Lisäksi voitaisiin sopia järjestäytymisoikeutta ja kansalaisvuoropuhelua koskevista suuntaviivoista ja yhteisistä normeista, joita olisi noudatettava kaikissa asiaankuuluvissa prosesseissa, sekä solmia toimielinten välinen sopimus kansalaisvuoropuhelusta.
Järjestöjen ja valtiovallasta riippumatto­ mien organisaatioiden roolin tunnustaminen ja edistäminen Euroopan unionin kehyksessä kehittäisi omalta osaltaan huomattavasti myös poliittisten päättäjien ja kansalaisyhteiskunnan kumppanuutta EU:n tasolla.
1.13 Myös kansalaisyhteiskunnan organisaatioilla on omat velvollisuutensa hyvän poliittisen päätöksenteon varmistamisessa.
Organisaatioiden olisi ensinnäkin otettava jatkuvasti huomioon todellisuus, jossa niiden edustamat ihmiset elävät, ja varmistettava, että niiden harjoittama edunvalvonta vastaa ihmisten tarpeita.
Erityisen tärkeää on edistää nuorten kansalaisosallistumista ja varmistaa toiminnan tulevaisuus.
On myös ratkaisevan tärkeää, että kansalaisyhteiskunta toimii rakentavasti ja esittää selkeitä suosituksia ja auttaa siten muotoilemaan ihmisten kannalta parhaita uusia toimintapolitiikkoja.
Kannanotoissa ei pitäisi keskittyä vain siihen, mikä on huonosti, vaan tehdä myös konkreettisia parannusehdotuksia.
2.
Yleistä 2.1 Tässä asiakirjassa sanalla ”kansalaisyhteiskunta” viitataan myös työmarkkinaosapuoliin, vaikkakin on syytä huomata, että työmarkkinaosapuolet hoitavat ainutlaatuista ja erityistä oikeuksien suojeluun liittyvää tehtävää.
Kansalaisyhteiskunnan organisaatiot ajavat myös sellaisten ihmisryhmien asiaa, jotka eivät voi vaikuttaa politiikkaan äänestämällä, ja edistävät heidän osallistumistaan demokratiaan.
Tällaisia ryhmiä ovat esimerkiksi lapset, äänioikeudettomat vammaiset henkilöt tai maahanmuuttajat ja pakolaiset.
Kansalaisyhteiskunnan ja päätöksentekijöiden vuoropuhelu on näin ollen avain yhteiskunnan tarpeiden ymmärtämiseen ja tehokkaiden politiikkatoimien kehittämiseen niihin vastaamiseksi.
(1) (2)
Liittymisperusteet, https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/enlargement-policy/glossary/accession-criteria_en (englannik­ si).
https://ec.europa.eu/info/consultations_fi