C 323/86
DA
Den Europæiske Unions Tidende
26.8.2022
3.5.
EØSU mener, at hadefuld tale og hadforbrydelser kan betragtes som et kriminalitetsområde med en »fællesnævner«, som bygger på fordomsbaseret had mod personer eller grupper.
Dette gør det nødvendigt at anskue hadefuld tale og hadforbrydelser på en holistisk måde og undgå en silotilgang til forskellige former for eller mål for had, især når det gælder forskelle mellem medlemsstaterne.
Udvalget opfordrer også til, at hadefuld tale og hadforbrydelser vurderes i forhold til EU's værdier og grundlæggende rettigheder som helhed.
Udvalget opfordrer desuden til at identificere sammenhængen mellem hadefuld tale og hadforbrydelser og eksisterende EU-forbrydelser.
I den forbindelse bør informationsudvekslingen mellem de retshåndhævende myndigheder og regeringerne intensiveres.
3.6.
EØSU ser frem til at udarbejde en definition af hadefuld tale og hadforbrydelser som et næste skridt og er rede til at bidrage til den interinstitutionelle høring.
Denne definition er afgørende af hensyn til retssikkerheden, men også for at sikre robust generel kommunikation.
Rådets rammeafgørelse om bekæmpelse af visse former for og tilkendegivelser af racisme og fremmedhad ved hjælp af strafferetten udgør et relevant udgangspunkt for at udvikle en definition, der kan anvendes i denne bredere sammenhæng, og samtidig anvende Europarådets definitioner.
3.7.
Definitionerne af hadefuld tale og hadforbrydelser bør omfatte alle relevante beskyttede kendetegn baseret på EU's grundlæggende rettigheder, herunder køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder og seksuel orientering, men også ideologiske og samvittighedsrelaterede overbevisninger.
Selv om de beskyttede kendetegn er forskellige, bør de i definitionen behandles ud fra samme principper.
Man bør også undgå en fragmenteret tilgang til forskellige mindretal og grupper og i stedet anvende generelle udtryk, der gælder for hele spektret af det pågældende beskyttede kendetegn.
Desuden bør definitionen være omfattende nok til at kunne rumme nye former for samfundsmæssige fænomener, der løbende dukker op.
3.8.
Definitionerne bør omfatte enhver form for handling og ytring, uanset om den er mundtlig eller skriftlig, og uanset hvor ytringen eller handlingen finder sted, dvs. om det er i forbindelse med arbejde, offentlige tilkendegivelser, adgang til private eller offentlige tjenester osv.
Såvel ytringer online som offline bør være omfattet af definitionerne.
3.9.
Selv om definitionerne bør være omfattende, kan de ikke være entydigt perfekte, og deres anvendelse bør altid kræve en vurdering baseret på beviser, der sættes i den relevante sammenhæng.
Fælles retningslinjer for de faktorer, der skal tages i betragtning her, vil være et af midlerne til at fremme en ensartet anvendelse af definitionerne og reglerne.
3.10.
Det er også vigtigt at sikre, at definitionerne og reglerne ikke virker mod deres hensigt.
Man bør f.eks.
ikke stigmatisere ord, der traditionelt er blevet brugt på en neutral måde.
Dette hænger også sammen med målet om at udvikle fælles regler for beskyttelse af alle grupper i stedet for at pege fingre ad visse grupper.
3.11.
Ved definitionen af hadefuld tale og hadforbrydelser og fastlæggelsen af de respektive sanktioner er det vigtigt at afklare deres forhold til de grundlæggende rettigheder som helhed.
Dette er særlig relevant i forhold til ytrings- og informationsfriheden, herunder de betingelser, der berettiger en begrænsning af enkeltpersoners og mediers ytringsfrihed.
På samme måde er der måske også behov for en afklaring i forhold til andre grundlæggende rettigheder.
3.12.
Selv om hadefuld tale og hadforbrydelser kan betragtes som et selvstændigt kriminalitetsområde, er der også en vis overlapning med eksisterende strafbare handlinger i EU.
Det er dog ikke alle former for hadefuld tale og hadforbrydelser, der er dækket ind under de eksisterende strafbare handlinger i EU, da der er tale om forskellige former for kriminalitet og forskelligt indhold.
Dette illustreres desuden meget godt af »hadspyramiden«, der starter fra fordomsmotiveret tale og via diskrimination bevæger sig til fysisk vold og endda terrorisme.
3.13.
Som anført i meddelelsen er bekæmpelse af hadefuld tale og hadforbrydelser ikke kun et spørgsmål om substans, men også om procedure.
Der skal derfor lægges tilstrækkelig vægt på spørgsmål vedrørende adgang til oplysninger, retshåndhævelse og retsmidler.
Selv om hadforbrydelser og hadefuld tale anerkendes og reguleres på nationalt plan, er der mange huller i gennemførelsen/indberetninger/undersøgelserne.
Hvis de ikke indberettes og efterforskes korrekt som hadforbrydelser, er oplysningerne på EU-niveau om udbredelsen af disse forbrydelser i medlemsstaterne ikke pålidelige.
3.14.
Opførelse af hadforbrydelser og hadefuld tale på listen over strafbare handlinger i EU er afgørende for beskyttelsen af ofrenes rettigheder.
Hvis årsagerne til hadefulde handlinger ikke anerkendes, f.eks. handicap, vil reglen i EU-direktivet om ofres rettigheder (der omfatter ofre for forbrydelser) ikke nødvendigvis finde anvendelse.
I lyset af det stigende antal hændelser bør der lægges større vægt på beskyttelse af ofrene.
Derfor skal der være ordentlig garanti for, at ofre har adgang til information og til de særlige beskyttelsesforanstaltninger for de mest sårbare ofre for kriminalitet i henhold til direktivet om ofres rettigheder.