C 323/98
DA
Den Europæiske Unions Tidende
26.8.2022
3.8.
EØSU mener derfor, at forslaget om en ændring af LULUCF-forordningen vil være afgørende for den langsigtede klimabalance, og at kulstofbindende dyrkning ikke blot bør ses som en kommerciel mulighed, men som et grundlæggende element i det europæiske landbrugs fremtid.
3.9.
Kulstofgenvinding sikrer opretholdelsen af den globale fødevaresikkerhed, men er forbundet med tre udfordringer:
— binding af atmosfærisk kulstof i jorden — reduktion af drivhusgasemissionerne — tilpasning af landbrugssektoren til klimaændringerne.
3.10.
Der er flere former for arealforvaltning, der giver mulighed for bedre kulstofbinding, herunder:
— nyplantning og genplantning af skov — skovlandbrug og andre former for polykultur, der kombinerer træbevoksning og systemer for vegetabilsk eller animalsk produktion — anvendelse af efterafgrøder, dækafgrøder og bevarelsesafgrøder — omlægning af dyrkede arealer til brakjord eller permanente græsarealer — genopretning af tørvemoser og vådområder. 3.11.
Potentialet er meget stort, eksempelvis som følge af initiativ 4/1000 fra det franske nationale forskningsinstitut for landbrug, fødevarer og miljø (INRAE) er det maksimale potentiale for yderligere lagring i de øverste 30 cm af landbrugsjorden 8,43 mio.
ton kulstof pr. år for Frankrigs vedkommende. 3.12.
I forbindelse med målet i EU's jordbundsstrategi (8) om »nul nettoarealinddragelse« frem mod 2050 og for at sikre denne funktion som kulstofdræn og biomasseproduktion anbefaler EØSU korrekt forvaltning og beskyttelse af landbrugsjord og bemærker med tilfredshed, at nogle medlemsstater arbejder på det (f.eks. er en jordlovgivning under udarbejdelse i Estland). 3.13.
I meddelelsen peges der på visse udfordringer for certificerede kulstofbindingsprojekter, men der er ikke noget svar på, hvordan man kan gøre for: — at løse problemet med ikkepermanens: Kulstof, der er bundet og oplagret i jord og biomasse, kan blive frigivet i atmosfæren igen og derved ophæve fordelene ved modvirkningen af klimaændringerne — nøjagtigt at kvantificere de faktiske meromkostninger, idet overvågning, rapportering og verifikation af opsamlet kulstof fortsat er en udfordring — at tage hensyn til omkostningerne ved kulstofbindingspraksis og reduktion af drivhusgasemissioner fra landbruget. 3.14.
Endelig bør reduktionen af emissioner fra landbrugssektoren gennem passende praksis eller nye teknologier ikke glemmes, idet energirenhed og nedbringelse af drivhusgas-emissioner er en prioritet.
Løsninger baseret på industriel CO2-opsamling, -anvendelse og -lagring 3.15.
Meddelelsen indeholder følgende målsætninger: Senest i 2028 skal hvert eneste ton CO2, der opsamles, transporteres, anvendes og oplagres af industrien indberettes og opgøres på grundlag af dets fossile, biogene eller atmosfæriske oprindelse.
Senest i 2030 skal mindst 20 % af det kulstof, der anvendes i kemiske produkter og plastprodukter, stamme fra bæredygtige ikkefossile kilder, og senest i 2030 skal 5 mio.
ton CO2 årligt fjernes fra atmosfæren og lagres permanent gennem pilotprojekter. 3.16.
Fossilt kulstof skal erstattes af mere bæredygtige strømme af genanvendt kulstof fra affald, bæredygtig biomasse eller direkte fra atmosfæren.
(8)
EØSU's udtalelse om EU's nye jordbundsstrategi (EUT C 290 af 29.7.2022, s. 131).