C 322/8
5.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
26.8.2022.
Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu
Ģeogrāfiskā apgabala specifika Korčulas salā dominē klinšaina, kalnaina zeme, ko galvenokārt veido akmeņi un nedaudz aramzemes.
Aramzeme ir attīrīta no akmeņiem un pārveidota terasēs.
No zemes novāktie akmeņi pēc tam tiek izmantoti, lai izbūvētu sausā krāvuma akmens sienas, kas iežogo terases.
Sausā krāvuma akmens sienas palīdz saglabāt augsnes auglīgumu terasēs, t. i., tās aizkavē augsnes aizskalošanu lietus laikā.
Šajā terases auglīgajā augsnē, ko iežogo sausā krāvuma akmens sienas, tiek stādītas olīvu audzes, kuras galvenokārt veido vietējo šķirņu “Lastovka” un “Drobnica” koki.
Aramzemes galvenos veidus var iedalīt divās grupās: terases veida regosolos un lauka regosolos.
Regosolus visbiežāk veido ar kalciju bagāta brūnaugsne un sarkanā augsne.
Korčulas salā ir Vidusjūras klimats ar siltām ziemām un sausām, karstām vasarām.
Augstā vidējā temperatūra ir saules gaismas aktīvās darbības rezultāts.
Korčulas salas gada vidējā temperatūra ir amplitūdā no 15,6 °C līdz 16,8 °C.
Karstākais mēnesis ir jūlijs ar vidējo temperatūru 25,9 °C, savukārt aukstākais mēnesis ir februāris ar vidējo temperatūru 9,1 °C.
Saules gaismas aspekta ziņā Korčula atrodas olīvu audzēšanai ļoti piemērotā vietā.
Jūlijā ir visvairāk saules gaismas stundu (373,7 h jeb aptuveni 12 h saules dienā), savukārt decembrī — vismazāk (125,3 h jeb aptuveni 4 h dienā).
Attiecībā uz gada nokrišņu daudzumu Korčulas salas klimatam ir raksturīgs mitrums.
Lielākais nokrišņu daudzums vērojams gada aukstākajā daļā — no oktobra līdz martam —, kad mēneša vidējais nokrišņu daudzums ir 80–150 mm.
Mazākais nokrišņu daudzums — 30–45 mm — ir no jūnija līdz augustam.
Cilvēkfaktori Korčulas salas iedzīvotājiem ir bijusi galvenā nozīme salas ainavas veidošanā.
Olīvu audzētāji ir apstrādājuši klinšaino, kalnaino zemi, pārvēršot to terases veida aramzemē un pielāgojot to sausā krāvuma akmens sienu ieskautu olīvkoku audzēšanai.
Sarežģītā piekļuve kalnu terasēm liedz iespēju izmantot lielo lauktehniku.
Raža tiek novākta ar rokām un mehāniskiem darbarīkiem.
Korčulas salai kopš aizvēsturiskiem laikiem ir regulāri mainījušies saimnieki, tāpēc salas dzīvi un pārdošanai paredzētu kultūraugu izkopšanu ir ietekmējuši daudzi vēsturiski notikumi.
Liels skaits vēsturisku pierādījumu liecina par olīvu audzēšanu un olīveļļas ieguvi Korčulas salā kopš Senās Grieķijas kolonizācijas laikiem, kā arī Romas un Venēcijas valdīšanas laikā.
Rakstiskajos avotos, kas datējami ar laiku, kad Korčula nokļuva Venēcijas valdījumā, ir minēts, ka “Venēcijas valdība uzpirka eļļu par ļoti zemu cenu; tā rezultātā salas iedzīvotāji bija spiesti pārdot to kontrabandas ceļā.
Lai gan tika ieviesti stingri sodi, skaitļi rāda, ka eļļai no Korčulas izdevās aizceļot līdz pat Triestei.”
(S. Dokoza, Iz gospodarske i društvene povijesti Blata do XVIII. st., Zbornik radova Blato, 2003).
Produkta specifika “Korčulansko maslinovo ulje” specifiku rada vietējās olīvu šķirnes “Lastovka” un “Drobnica”, kuras veido 80 % no Korčulas salā iegūtajām olīvām.
Pavle Bakarić savā zinātniskajā darbā (Elajografija otoka Korčule, 1995) norāda, ka vietējās olīvu šķirnes “Lastovka” un “Drobnica” atšķiras no citām Korčulas salas šķirnēm (“Velika Lastovka”, “Vrtušćica”, “Oblica”) attiecībā uz to morfoloģiskajām, bioloģiskajām un komerciālajām īpašībām.
Viņš arī norāda, ka abu šķirņu svaigās olīvas satur lielāku eļļas īpatsvaru (16,40–24% ) nekā citu šķirņu svaigās olīvas.
“Korčulansko maslinovo ulje” specifiku nosaka tās aromāts (atgādina zaļu augli un olīvu lapas) un garša (ar viendabīgu, vidēju–spēcīgu rūgtumu un asumu), ko rada lielais tās kopējo fenolu īpatsvars, kurš veido eļļas sensorās īpašības, t. i., rūgtumu un asumu.
Tas ir pierādīts pētījumā (M. Žanetić, D. Škevin, E. Vitanović, M. Jukić Špika un S. Perica, Ispitivanje fenolnih spojeva i senzorski profil dalmatinskih djevičanskih maslinovih ulja, Pomologia croatica vol. 17, 2011), kurā tika atklāts, ka šķirnes “Lastovka” un “Drobnica” olīveļļā ir lielāks kopējo fenolu īpatsvars (vairāk par 350 mg/kg) nekā citu analizēto šķirņu (“Oblica” un “Levantinka”) eļļā, kurā kopējo fenolu saturs ir 161,15 mg/kg.
Tika atklāts arī tas, ka no