17.8.2022
SL
Uradni list Evropske unije
C 312/13
Logotip proizvoda je grafična podoba, ki vključuje naslednje simbole in besedilo:
4.
Jedrnata opredelitev geografskega območja Proizvod „Pitina“ se proizvaja izključno v pokrajini Pordenone, na ozemlju občin Andreis, Barcis, Cavasso Nuovo, Cimolais, Claut, Erto Casso, Frisanco, Maniago, Meduno, Montereale Valcellina, Tramonti di Sopra in Tramonti di Sotto.
5.
Povezava z geografskim območjem Posebnost proizvoda „Pitina“ izhaja iz njegovih lastnosti in originalnosti, to je v neobičajni uporabi mesa divjadi, ovc ali koz, ki se ne pojavlja nikjer drugje v alpskem loku, in načinu shranjevanja proizvoda, ki se razlikuje od običajnega postopka za pripravke iz mesa, pri katerem se namesto ovoja ali kože uporabi tanka plast koruzne moke, ki skupaj s spretno uporabo dimljenja omogoča, da proizvod zori, ne da bi se izsušil.
Na ozemlju, s katerega izvira proizvod „Pitina“, obstajajo posebne ekološko-okoljske razmere, ki jih regionalni meteorološki observatorij (OSMER, 2011) opredeljuje kot „predalpsko enklavo s samostojnim meteorološkim in podnebnim profilom, za katerega so značilni tipične povprečne letne padavine in pogosto mešanje zračnih mas zaradi posebnosti reliefa, kjer se večni sneg nahaja na „najnižji točki v Alpah“.
Geografsko ozemlje proizvodnje proizvoda „Pitina“ sovpada z dolinami Valcellina, Val Colvera in Val Tramontina na gorskem območju nad zahodno Furlansko nižino in med rekama Taljament in Piava.
Del ozemlja je na območju naravnega parka Furlanskih Dolomitov.
Zgodovino tega ozemlja so zaznamovali revščina, odseljevanje in samooskrbno gospodarstvo, v katerem je bilo meso redko na mizi, prašičereja pa praktično ni obstajala.
Vir živalskih beljakovin je bilo meso ovc in koz, ki so jih zaklali zaradi starosti, poškodbe ali padca v globel, ali včasih meso divjih kopitarjev, ki so jih v večini primerov ujeli divji lovci.
Ker je bilo treba tisto malo razpoložljivega mesa hraniti čim dlje za zimske mesece, so se razvile tehnike shranjevanja, ki se sicer pojavljajo v celem alpskem loku in na severu Evrope, med katerimi sta prekajevanje in stabilizacija z dodajanjem svinjske maščobe.
Pri proizvodu „Pitina“ so meso, ki ga niso takoj pojedli, in na splošno najmanj cenjene kose mesa na grobo razsekali ter z njih odstranili maščobo in kite; na deski, imenovani „pestadoria“, so jih z velikim nožem, imenovanim „manarin“, drobno narezali in oblikovali v kroglice, ki so jim dodali sol, začimbe (ki so se lahko macerirale v vinu) in koromač.
Kroglice („pitine“) so nato povaljali v koruzni moki in sušili nad ognjiščem („fogher“ ali „fogolar“).
Na podlagi vrste ustnih pričevanj, ki so jih lokalni zgodovinarji zbrali po letu 1978 (v diplomskem delu „La cultura popolare di Andreis e la sua valle“ (Popularna kultura v Andreisu in njegovi dolini)) – avtorica Renata Vettorelli – Università degli studi di Urbino – leto 1981–82), je mogoče z gotovostjo trditi, da sta bila priprava in uživanje proizvoda „Pitina“ od začetka 19. stoletja v Val Tramontina in sosednih dolinah zelo razširjena.
Poudariti je treba, da so proizvod „Pitina“ in njegove posebnosti omenjeni v delu „La valle del Colvera“ (Mazzoli, Maniago, 1973): „[...] pitina je bila narejena iz mesa ovc in koz [...]“ in da je v delu „Civiltà contadina del Friuli – architettura spontanea e lavoro a Navarons“ (Kmečko življenje v Furlaniji – spontana arhitektura in delo v Navaronu), objavljenem leta 1979, proizvod podrobno opisan: „‚Pitina‘ je sploščena kroglica (premera 8 cm in debeline 3 cm) iz mesa ovce ali ovna, koze ali kozla ali damjaka.
Meso se, potem ko se odstranijo kosti in maščoba, zmelje ali drobno nareže, soli in popra, dodata se česen in slanina.
Dobro sprijeta zmes se povalja v koruzni moki Porcije se dimijo na žerjavici iz brinovega lesa.
‚Pitini‘ se lahko na suhem mestu hranijo več kot leto.“ (Avtor je množino izrazil z besedo „pitini“.)
Tradicija proizvodov „Pitina“ v dolini Tramontina je omenjena v turističnem vodiču V Comunità Montana iz leta 1989. „[...] posebej je treba omeniti proizvod ‚Pitina‘ [...] narejen iz prekajenega mesa ovna, skrbno začinjenega z redkimi aromatičnimi zelišči, po starem in ljubosumno varovanem družinskem receptu.“
Ime „Pitina“ je bilo prvotno razširjeno v Val Tramontina.
Prvi proizvajalci so bili med prebivalci vasi Inglagna in Frasaneit v občini Tramonti di Sopra.V tej občini združenje Pro Loco že od leta 1969 oživlja lokalno tradicijo in vsako leto julija