C 307/24
4.
DA
Den Europæiske Unions Tidende
12.8.2022
Kort angivelse af det geografiske områdes afgrænsning Det geografiske område for BGB'en »Pa de Pagès Català« omfatter hele den selvstyrende region Catalonien.
5.
Tilknytning til det geografiske område
5.1.
Det geografiske områdes egenart »Pa de Pagès Català«, er kendt over hele den selvstyrende region Catalonien som pa de pagès (bondebrød) og er det brød, der har størst historisk omdømme i regionen.
Navnets etymologi giver allerede en klar idé om, hvor brødet stammer fra: nemlig fra landbosamfundet.
Pagès betyder således »bonde« på catalansk, og Pa de pagès var det produkt, som bønderne i landområderne i hele Catalonien fremstillede til eget forbrug.
Det havde derfor en udpræget hjemmelavet karakter, eftersom det blev fremstillet på gårdene og i hjemmene i landsbyen.
Bagerne i landområderne fremstillede også pa de pagès, fordi det kunne holde sig perfekt i flere dage, hvilket var ideelt for bønderne.
Med sin runde form er pa de pagès særligt kendetegnet ved dets manuelle formgivning, langsomme fermentering og bagning i ovn med ildfast bund, hvilket er en tradition, som er bibeholdt over mere end seks århundreder.
Traditionen bag pa de pagès blev overført fra fædre til sønner gennem århundreder, uanset om brødet blev fremstillet i hjemmene eller af egentlige bagere.
Det var netop disse bagere fra landområderne som i forbindelse med gentagne migrationer fra land til by i Catalonien fra det 16. til 18. århundrede gradvist introducerede pa de pagès til forbrugerne i de store byer og landsbyerne omkring dem.
I slutningen af det 19. århundrede indtraf der en række historiske begivenheder, som endte med at bestyrke, at »Pa de Pagès Català« er det brød, der bedst identificerer det catalanske bagværk.
De to verdensudstillinger, der blev afholdt i Barcelona i 1888 og 1929 i samme periode, som industrialiseringsprocessen fandt sted i Catalonien, medførte en massiv affolkning af landområderne til fordel for den catalanske hovedstad.
Tusindvis af mennesker forlod deres landsbyer i Midt- og Sydcatalonien for at søge bedre underhold på fabrikkerne i Barcelona eller andre industriområder såsom Manresa, Reus osv.
Blandt disse havde mange været bagere i deres landsby eller ansvarlige for bagning af pa de pagès i hjemmet.
Mange af dem fandt arbejde, ikke på fabrikkerne, men i byens bagerier, som skulle bage brød til en stadig voksende befolkning.
Men på samme tid som disse mennesker blev arbejdstagere i bagererhvervet, undergik branchen som helhed også en udvikling med hensyn til arbejdsmetoder, idet man indførte brugen af maskiner i bagerierne og anvendte mere fint mel end det, man havde brugt indtil da.
På denne tid begyndte man at lave de første baguetter, som var nemmere og hurtigere at fremstille end de traditionelle pa de pagès.
Den nye bybefolkning ville dog fortsat have det traditionelle pa de pagès og efterspurgte det i bagerierne, hvorfor bagerne i byen fremstillede de moderne baguetter side om side med pa de pagès.
Pa de pagès havde allerede dengang et ry i hele Catalonien som et traditionelt og hjemmelavet brød, det man altid havde spist, som ikke havde noget med de nye brødtyper at gøre.
Det forholder sig endda således, at man ikke kan forestille sig et af det catalanske køkkens mest berømte specialiteter, nemlig tomatbrødet (eller pa amb tamàquet på catalansk), med andet end »Pa de Pagès Català«.
Den måde, man fremstillede pa de pagès på i Barcelona og andre catalanske industribyer, bredte sig til hele Catalonien mellem det 19. og 20. århundrede.
Ifølge efterkommerne af familier med en stærk tradition indenfor fremstilling af pa de pagès i hele Catalonien har denne metode ikke ændret sig, men tværtimod bevaret sin karakteristik op gennem de sidste 100 år.
En tradition, der er baseret på at fremstille brødet ved hjælp af langsomme processer med særlig opmærksomhed på bagningen, her særligt dampeffekten, som styres i overensstemmelse med bagerens erfaring og udgør en væsentlig faktor til opnåelse af skorpens endelige udseende.
5.2.
Produktets egenart »Pa de Pagès Català« er den mest repræsentative specialitet indenfor catalansk bagværk.
Det er et brød, der gærer langsomt, udelukkende formes manuelt, bages langsomt i ovn med ildfast bundplade, har en sprød og gyldenbrun skorpe, en blød og svampet krumme med store lufthuller, og som bevarer sin friskhed og lækre tekstur mere end 8-9 timer efter bagningen.
Disse karakteristika, som er resultatet af bagernes sagkundskab og mange års erfaring, giver dette brød dets særlige kendetegn, som er uforandrede siden dets oprindelse, og som har gjort det muligt at bibeholde dets omdømme op gennem tiden.