2022 8 5
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 301/57
10. pabrėžia, kad labai svarbu padėti žemės ūkio ir miško valdoms vykdyti žaliąją pertvarką, visų pirma mažesnėms valdoms, esančioms strateginėse regionų teritorijose ir atliekančioms svarbų vaidmenį saugant teritoriją ir užtikrinant jos išlikimą; 11. primygtinai ragina Komisiją reikalauti, kad importuojamiems gaminiams būtų taikomi Europos gamybos standartai ir abipusiškumo principas arba „veidrodinės“ nuostatos, kaip to reikalaujama ES gamintojų atžvilgiu; 12. reikalauja, kad Komisija sugriežtintų pasienio kontrolę ir reikalautų taikyti tokias procedūras, kaip importuojamų gaminių apdorojimas šalčiu; 13. primena, kad Regionų komitetas jau išreiškė savo nuomonę dėl šių dviejų strategijų, pateikdamas Europos regionų komiteto nuomones: „Biologinės įvairovės užtikrinimas miestuose ir regionuose po 2020 m. per JT BĮK COP 15 ir rengiant kitą ES 2030 m. biologinės įvairovės strategiją“ (4) ir „Nuo ūkio iki stalo.
Vietos ir regionų aspektas“ (5); 14. pabrėžia, kad vietos valdžios institucijos atlieka pagrindinį vaidmenį nustatant ir valdant kai kurias procedūras dėl tam tikros pagalbos, visų pirma susijusios su rizikos valdymu žemės ūkyje, išmokų; 15. primena, kad regionai, provincijos ir savivaldybės ne tik dalyvauja rengiant nacionalinius strateginius planus, numatytus Reglamente (ES) 2021/2115, bet ir yra kaimo plėtros priemonių naudos gavėjai ir dalyvauja apibrėžiant principą „iš apačios į viršų“, numatytą iniciatyvoje LEADER; 16. pabrėžia, kad 2014–2019 m. žemės ūkio sektoriuje Europos lygmeniu suteikta valstybės pagalba sumažėjo nuo 7,6 iki 6 mlrd. EUR, nors COVID-19 pandemijos laikotarpiu ji buvo padidinta; 17. pabrėžia, kad pandemijos laikotarpiu žemės ūkio valdos, miškininkystės sektorius ir žemės ūkio maisto produktų sektorius niekada nenutraukė gamybos ir taip užtikrino aprūpinimą maistu, kaip numatyta pagal SESV 39 straipsnį; 18.
pabrėžia, kad dėl Rusijos ir Ukrainos karo susidarė nestabili padėtis žaliavų ir maisto tiekimo rinkose;
19. pabrėžia, kad šiuo klausimu BŽŪP turėtų atlikti svarbų vaidmenį užtikrinant savarankišką apsirūpinimą ir aprūpinimą maistu; 20. primena, kad toks tiekimas taip pat buvo įmanomas dėl galimybės pasinaudoti Komisijos ad hoc pagalba, nustatyta atsižvelgiant į COVID sukeltą ekonomikos krizę; 21. be to, pažymi, kad didžioji dalis valstybės pagalbos, išskyrus specialią COVID krizei įveikti skirtą pagalbą, buvo teikiama pagal kaimo plėtros programas, visų pirma priemonėms, nesusijusioms su Sutarties I priedo tikslais (žemės ūkio produktai); 22.
pažymi, kad valstybės pagalbos įtraukimo į kaimo plėtros programas procedūra buvo sudėtinga;
23. pabrėžia, kad nors Reglamente (ES) Nr.
1305/2013 dėl EŽŪFKP paramos kaimo plėtros tikslams pasiekti ir 2014– 2020 m. gairėse dėl valstybės pagalbos teikimo žemės ūkio, miškininkystės sektoriams ir kaimo vietovėms yra daug panašumų, kaimo plėtros intervencinės priemonės ne visada visiškai atitinka valstybės pagalbos taisykles; 24. atkreipia dėmesį į tai, kad Komisijos pradėtos konsultacijos atskleidė tam tikrus pasenusius dabartinių valstybės pagalbos taisyklių aspektus; 25. pabrėžia, kad tikslas užtikrinti vienodas sąlygas visoms Europos Sąjungos įmonėms tebėra vienas iš pagrindinių tikslų;
(4) (5)
OL C 440, 2020 12 18, p. 20.
OL C 37, 2021 2 2, p. 22.