18.7.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 275/93
produkter kopplade till avskogning, skogsförstörelse och förlust av värdefulla bevarandeområden.
Särskilt fokus måste läggas på gummi, majs, bananer, sockerrör och allt kött från djur som utfodrats med soja (t.ex. fläskkött och fjäderfä).
EESK efterlyser med eftertryck en inventering av vedvolymen på EU-nivå.
Detta bör lösas inom en snar framtid.
Viktiga definitioner i denna förordning (t.ex. ”avskogningsfri” och ”skogsförstörelse”) bör överensstämma med FAO:s definitioner.
Anpassade definitioner eller definitioner som endast delvis bygger på FAO:s definitioner skapar bara tolkningsutrymme och skulle därmed kunna leda till rättsosäkerhet för de ekonomiska aktörerna.
4.3 Genomförandet av förordningen kommer att skötas av medlemsstaternas behöriga myndigheter.
Hur verkningsfull den föreslagna lagstiftningen blir beror sålunda på vilken prioritet den ges och på den operativa kapaciteten hos myndigheterna i varje medlemsstat.
Hög prioritet måste ges till att säkerställa att tillräckliga medel avsätts och att system finns på plats i alla medlemsstater.
Det är viktigt med riktade investeringar i it-infrastruktur, personalresurser och ökad operativ kapacitet för offentliga myndigheter i varje medlemsstat för att de ska kunna genomföra övervakning, riktmärkning och riskbedömning på ett verkningsfullt och adekvat sätt.
Artificiell intelligens bör användas i detta avseende.
Ett transparent övervakningssystem (inklusive offentliggörande av rapporterna om tillbörlig aktsamhet i en form som inte äventyrar konfidentiell affärsinformation) bör inrättas av de aktörer som omfattas av förordningen.
Brytdatumet måste sättas till ett datum i det förgångna för att inte skapa incitament till ytterligare avskogning.
4.4 Förordningen är inriktad på avskogning och skogsförstörelse med koppling till produktion och konsumtion av utvalda råvaror och produkter i EU.
Den tar dock inte upp andra, mycket viktiga sociala och miljömässiga frågor som är förknippade med framställningen av de produkter som omfattas av förordningen.
I synnerhet bygger den valda strategin för skydd av de mänskliga rättigheterna uteslutande på de lagar som är tillämpliga nationellt.
Detta lämnar stora luckor när det gäller att skydda ursprungsbefolkningars och lokalsamhällens markrättigheter och andra internationella människorätts­ normer.
Kommittén uppmanar kommissionen att överväga att komplettera sitt förslag med riktlinjer för iakttagande av tillbörlig aktsamhet och genomförande av riskbedömningar av leveranskedjorna inom varje råvarusektor.
Riktlinjerna bör innehålla potentiella informationskällor som berörda ansvariga verksamhetsutövare kan konsultera, t.ex. certifieringssystem som uppfyller vissa miniminormer.
Målet bör vara att inrätta ett enhetligt system för ansvarsfulla och avskogningsfria leveranskedjor som bygger på en del av det viktiga arbete som har gjorts inom ramen för ett antal befintliga certifieringssystem.
4.5 Senast fem år efter det att förordningen trätt i kraft kommer kommissionen att bedöma dess konsekvenser för jordbrukare, särskilt småbrukare, ursprungsbefolkningar och lokalsamhällen samt om det eventuellt föreligger behov av ytterligare stöd.
För att underlätta att förordningens mål ska kunna uppnås genom ett erkännande av certifieringssystem föreskrivs också i förslaget att behovet och genomförbarheten av ytterligare verktyg för att underlätta handeln ska utvärderas.
Kommittén anser dock att certifieringens roll och konsekvenserna för jordbrukarna, inbegripet småbrukare och lokalsamhällen, är avgörande faktorer för hur den föreslagna förordningen kommer att fungera och vilken verkan den får, såväl avsedd som oavsiktlig.
Dessa faktorer måste bli föremål för förhandsbedömningar, och slutsatserna från dessa bedömningar måste införlivas i förordningen innan den träder i kraft.
4.6 Undantag för små och medelstora företag och förenklade krav på tillbörlig aktsamhet inom ramen för systemet för riktmärkning av länder får inte skapa kryphål som skulle kunna göra förordningen tandlös.
Samtidigt får förordningen inte ge upphov till onödiga administrativa bördor och kostnader.
Ett offentligt EU-värderingsorgan (3) för mänskliga rättigheter och miljörättigheter i en kommersiell kontext kan hjälpa små och medelstora företag att fullgöra sina skyldigheter.
Kommissionen bör noggrant utvärdera om de föreslagna bestämmelserna om geolokalisering ner till enskilda markområden och beviskrav i lågriskländer är proportionerliga eller nödvändiga.
Vissa krav skulle inte bara leda till konflikter i EU med hänsyn till subsidiaritetsprincipen i förhållande till medlemsstaterna, utan skulle framför allt också innebära en oproportionerlig börda för små producenter som står för en betydande andel av utbudet i EU.
För transparensens skull måste de exakta klassificeringskriterierna offentliggöras.
Små skogsägare i och utanför EU måste få stöd för att kunna förbättra den hållbara skogsförvaltningen, få tillgång till hållbar finansiering och erbjuda hållbara skogsprodukter.
4.7 Artiklarna 22 och 24 innehåller bestämmelser om tillbakadragande från marknaden och eventuell destruktion av råvaror eller produkter som inte uppfyller kraven i förordningen.
Detta skulle i de flesta fall strida mot andra viktiga principer och mål för EU:s politik, bland annat om att förebygga matsvinn.
EESK rekommenderar därför kommissionen att ompröva dessa bestämmelser för att undvika att värdefulla resurser förstörs.
Enligt förslaget till förordning (artikel 3) bör timmer från laglig (tillåten) röjning av skog i syfte att skapa jordbruksmark inte släppas ut på marknaden.
Det skulle vara
(3)
Se punkt 1.15 i EESK:s yttrande på eget initiativ ”Bindande FN-fördrag om företag och mänskliga rättigheter” (EUT C, C/97, 24.03.2020, s. 9).