18.7.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 275/5
2.
Introduktion och allmänna kommentarer 2.1 Turismen i EU och i världen kommer inte att återgå till samma nivå som före pandemin.
Pandemins effekter och konsekvenser för samhället och ekonomin är ännu inte helt klarlagda.
Före covid-19 stod turismsektorn direkt eller indirekt för nästan 10 % av EU:s BNP, den gav arbete åt ca 22,6 miljoner människor och gjorde EU till världens främsta turistdestination med 563 miljoner internationella besök och 30 % av de globala vinsterna 2018.
Med 30 % av de internationella besöken under 2018 var EU den populäraste turistdestinationen i världen.
Det fanns mer än 600 000 turistanläggningar i EU-27 2018, och antalet gästnätter uppgick till sammanlagt 1 326 049 994.
2.2 Kommissionens gemensamma forskningscentrum (JRC) har uppskattat att turistindustrin står för mer än 6 % av den totala sysselsättningen i EU.
I vissa regioner står turismen för en betydligt större del av den totala sysselsättningen och är ofta den enda formen av sysselsättning för lågutbildade arbetstagare.
Kreta (Grekland), Jadranska Hrvatska (Kroatien), Aostadalen (Italien) och Kanarieöarna (Spanien) är några exempel där turismen står för mer än 30 % av den totala sysselsättningen i regionen i fråga.
2.3 Efter flera smittvågor under 2020 och 2021 sedan covid-19-pandemins utbrott kan vi nu se omfattningen av dess inverkan på sysselsättningen och de förödande sociala konsekvenserna inom turism- och transportsektorerna: avsaknaden av internationell turism, otillräcklig och vacklande efterfrågan på turismrelaterade varor och tjänster (på grund av ändrade konsumtionsmönster och beteendeförändringar inom turismen under tider av covid-19), ett växande antal konkurser och ökande skuldsättning (vilket inte bara gäller turistföretag), svårigheter att få tillgång till likviditetsstöd samt myndigheternas verkningslösa motåtgärder.
”Bromsa och gasa”-åtgärderna där man än stänger ner och än öppnar upp samhällen, missbruket av restriktioner baserade på användning av covidintyg, oberoende myndigheters oförmåga att garantera homogena rättigheter för turister, resenärer och företag, komplexiteten och ofta bristen på tillförlitlig information om den faktiska lokala hälso- och säkerhetssituationen för turister samt de komplicerade och byråkratiska förfarandena för rörligheten över EU:s inre gränser bidrar heller inte till att återställa den gränsöverskridande rörligheten eller stimulera den ekonomiska återhämtningen.
2.4 Det är värt att nämna att enligt den senaste rapporten från Europaparlamentets utredningstjänst (12) är covid-19-pandemins effekter på olika turistdestinationer i EU asymmetriska och i hög grad lokala.
2.5 Som framgår av diagram 1 och 2 i utredningstjänstens rapport minskade turismens andel av den totala sysselsättningen och BNP avsevärt under pandemin.
I Italien, till exempel, halverades turismens andel av BNP under 2020 (jämfört med 2019) från 13,1 % till 7 %, och 337 000 arbetstillfällen gick förlorade.
Jämfört med Förenta staterna uppvisade flera av EU:s medlemsstater (exempelvis Tyskland, Italien och Frankrike) en större nedgång i BNP, men drabbades mindre i fråga om sysselsättning.
2.6 Tjugoen månader efter pandemins början i Europa står de globala turism- och transportekosystemen fortfarande inför en kris utan motstycke (13).
2.7 I EU har vi också sett ”nya” pendlings- och shoppingmönster i stadsområdena, anpassade till de reserestriktioner som regeringar och myndigheter har infört.
Människor har förflyttat sig mer till fots, cyklat mer, använt bilen i högre grad och handlat mer på nätet, allt på bekostnad av kollektivtrafiken.
I många EU-länder har framför allt äldre människor till följd av covid-19-restriktionerna inte kunnat bidra till efterfrågan på säsongsbunden turism och transport.
2.8 Resandet med järnväg, kryssnings- och passagerarfartyg och flyg har minskat samtidigt som efterfrågan på internationell turism har gått tillbaka med 70 %, vilket har inneburit förlorade intäkter och arbetstillfällen inom både turism- och transportsektorerna samt de sektorer som är beroende av dem (t.ex. industri och detaljhandel).
Även om effekterna på godstransporterna hittills har varit blygsamma, förväntas sektorn minska under de kommande åren, särskilt om ekonomin befinner sig i recession.
Därför bör man beakta dessa sektorer i EU:s och medlemsstaternas återhämtningsplaner på lämpligt sätt.
2.9 På samma sätt som dessa händelser har de bränder och översvämningar vi har sett i södra respektive norra Europa – bortsett från de tragiska mänskliga och ekonomiska förlusterna – visat att de konventionella strategierna och den befintliga bräckliga rescEU-mekanismen inte motsvarar förväntningarna när det gäller att leverera resultat.
De har dessutom visat sig vara olämpliga som långsiktiga modeller för hållbar utveckling.
(12) (13)
European Parliament Think Tank, ”Relaunching transport and tourism in the EU after COVID-19”, februari 2021.
Detta har slagit hårdast mot småföretag och egenföretagare i respektive värde- och leveranskedjor, liksom arbetstagare och samhällen och deras motståndskraft.