18.7.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 275/5
2.
Introducere și observații generale 2.1.
Turismul UE și cel mondial nu vor reveni la nivelul de dinainte de pandemie.
Impactul pandemiei și consecințele pentru economie și societate nu s-au făcut încă simțite pe deplin.
Înainte de pandemia de COVID-19, turismul reprezenta, în mod direct sau indirect, aproape 10 % din PIB-ul UE și asigura în jur de 22,6 milioane de locuri de muncă, astfel încât UE era principala destinație turistică a lumii, cu 563 de milioane de sosiri internaționale și 30 % din profiturile globale în 2018.
Cu 30 % dintre sosirile internaționale în 2018, UE era principala destinație turistică din lume.
În UE-27 existau peste 600 000 de structuri de cazare turistică în 2018, iar rezervările de cazări peste noapte ajungeau la un total de 1 326 049 994 de nopți. 2.2.
Potrivit estimărilor Centrului Comun de Cercetare al Comisiei Europene, industriile din domeniul turismului asigurau peste 6 % din totalul locurilor de muncă din UE.
În plus, turismul contribuie mult mai mult la ocuparea forței de muncă în unele regiuni și este deseori singura formă de angajare pentru lucrătorii slab calificați.
De exemplu, în Creta (Grecia), în Jadranska Hrvatska (Croația), în Valle d’Aosta (Italia) și în Insulele Canare (Spania), turismul reprezintă peste 30 % din totalul forței de muncă ocupate la nivel regional. 2.3.
După diferitele valuri post-pandemice din 2020 și 2021, putem aprecia acum amploarea impactului pandemiei de COVID-19 asupra ocupării forței de muncă și consecințele sociale devastatoare din sectoarele turismului și transporturilor: absența turismului internațional, o cerere insuficientă și fragilă de bunuri/servicii în sectorul turismului (din cauza modelelor de consum și a modificărilor comportamentale din domeniul turismului în perioada pandemiei de COVID-19), numărul tot mai mare de falimente ale întreprinderilor și creșterea îndatorării (care nu se limitează la firmele din sectorul turismului), dificultăți în accesarea măsurilor de lichiditate și răspunsurile ineficace din partea administrațiilor publice.
Alternanța restricțiilor și a măsurilor de relaxare, utilizarea necorespunzătoare a măsurilor restrictive bazate pe certificate sanitare și incapacitatea autorităților independente de a garanta drepturi coerente pentru turiști/călători și întreprinderi, complexitatea și deseori lipsa unor informații fiabile privind situația locală actuală în materie de sănătate și siguranță pentru turiști și complexitatea procedurilor pentru mobilitatea în interiorul frontierelor UE nu ajută la restabilirea mobilității transfrontaliere și la stimularea redresării economice. 2.4.
Merită menționat faptul că, potrivit raportului recent (12) al Serviciului de Cercetare al Parlamentului European (EPRS), impactul pandemiei de COVID-19 asupra mai multor destinații turistice din Uniunea Europeană este „asimetric și extrem de localizat”. 2.5.
După cum reiese din figurile 1 și 2 din raportul EPRS, contribuția turismului la ocuparea forței de muncă și la PIB s-a redus considerabil în perioada pandemiei.
În Italia, de exemplu, contribuția turismului la PIB s-a înjumătățit în 2020 (comparativ cu 2019), scăzând de la 13,1 % la 7 %, și s-au pierdut 337 000 de locuri de muncă.
Comparativ cu Statele Unite, mai multe state membre ale UE (de exemplu, Germania, Italia și Franța) au înregistrat o pierdere mai mare din punctul de vedere al PIB-ului, dar au suferit mai puțin din punctul de vedere al ocupării forței de muncă. 2.6.
La douăzeci și una de luni de la debutul pandemiei în Europa, ecosistemele globale din domeniul turismului și al transporturilor încă se confruntă cu o criză fără precedent (13). 2.7.
De asemenea, în UE, am asistat la „noi” modele de navetă și de cumpărături în zonele urbane, adaptate restricțiilor de deplasare impuse de guvern, precum intensificarea mersului pe jos, a mersului cu bicicleta, a călătoriilor cu mașina și a cumpărăturilor online, în detrimentul transportului în comun.
În numeroase țări din UE, ca urmare a restricțiilor impuse în contextul pandemiei de COVID-19, persoanele în vârstă, în special, nu au putut contribui la cererea de turism și transport sezonier. 2.8.
Călătoriile cu trenul, cu navele de croazieră, cu navele de pasageri și cu avionul au avut de suferit, reflectând scăderea cu 70 % a cererii de turism internațional, ceea ce a generat pierderi de venituri și de locuri de muncă în ambele sectoare și în sectoarele conexe (industrie și comerț cu amănuntul).
Deși impactul asupra transportului de mărfuri a fost, până în prezent, limitat, se preconizează că sectorul va intra în declin în anii următori, mai ales dacă economia se află în recesiune.
Prin urmare, aceste sectoare ar trebui luate în considerare în mod corespunzător în planurile de redresare ale UE și ale statelor membre. 2.9.
Pe lângă aceste fenomene, recentele incendii din sudul Europei și inundațiile din nordul Europei au arătat, de asemenea, pe lângă tragicele pierderi umane și economice, că politicile convenționale și mecanismul fragil rescEU existent nu oferă rezultatele preconizate și s-au dovedit a fi inadecvate pentru modelele de dezvoltare sustenabilă pe termen lung.
(12) (13)
Grupul de reflecție al Parlamentului European, Relaunching transport and tourism in the EU after COVID-19 (Relansarea transportului și turismului în UE după COVID-19), februarie 2021.
Aceasta a afectat cel mai grav întreprinderile mici și lucrătorii independenți din cadrul lanțurilor valorice și de aprovizionare respective, precum și lucrătorii, societățile și capacitățile de reziliență ale acestora.