2022 7 18
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 275/5
2.
Įvadas ir bendrosios pastabos 2.1.
ES ir pasaulinis turizmas negrįš į prieš pandemiją buvusį lygį.
Pandemijos poveikis ir jos padariniai visuomenei bei ekonomikai dar nėra visiškai akivaizdūs.
Iki COVID-19 pandemijos turizmo sektoriuje tiesiogiai ar netiesiogiai buvo sukuriama beveik 10 % ES BVP ir apie 22,6 mln. darbo vietų, todėl ES tapo pirmaujančia pasaulyje turizmo kryptimi: 2018 m. į ją iš užsienio atvyko 563 mln. žmonių ir buvo uždirbta 30 % grynojo pelno.
Kadangi 2018 m. ES teko 30 % visų tarptautinių atvykimų, ES buvo populiariausia turizmo kryptis pasaulyje.
2018 m. ES 27 veikė daugiau kaip 600 000 turizmo įstaigų, o apgyvendinimo paslaugų sektoriuje iš viso buvo užsakytos 1 326 049 994 nakvynės.
2.2.
Europos Komisijos Jungtinis tyrimų centras (JRC) apskaičiavo, kad turizmo sektoriuje sukuriama daugiau kaip 6 % visų ES darbo vietų.
Be to, turizmas labai padeda didinti užimtumą kai kuriuose regionuose ir dažnai būna vienintelė žemos kvalifikacijos darbuotojų užimtumo forma.
Pavyzdžiui, Kretos (Graikija), Jadranska Hrvatska (Kroatija), Aostos slėnio (Italija) ir Kanarų salų (Ispanija) regionų turizmo sektoriuje sukuriama daugiau kaip 30 % visų darbo vietų.
2.3.
Po keleto popandeminių bangų 2020 m. ir 2021 m. jau galima įvertinti COVID-19 poveikio užimtumui mastą ir skaudžias socialines pasekmes turizmo ir transporto sektoriams: tarptautinių turistų trūkumas, nepakankama ir menka su turizmu susijusių prekių ir paslaugų paklausa(dėl vartojimo modelių ir elgsenos pokyčių turizmo sektoriuje COVID-19 pandemijos laikotarpiu), augantis žlugusių įmonių skaičius ir didėjantis įsiskolinimas (kuris neapsiriboja tik turizmo bendrovėmis), taip pat sunkiai prieinamos likvidumo priemonės ir neveiksmingas viešojo administravimo institucijų atsakas.
Vadinamosios veiklos stabdymo ir atnaujinimo priemonės, piktnaudžiavimas žaliojo paso ribojamosiomis priemonėmis ir nepriklausomų institucijų nesugebėjimas užtikrinti vienodų turistų ir (arba) keliautojų ir verslo teisių, patikimos informacijos turistams apie faktinę sveikatos ir saugos padėtį vietoje sudėtingumas, o neretai ir jos trūkumas, taip pat sudėtingos biurokratinės procedūros, susijusios su judumu ES viduje, taipogi nepadeda atkurti tarpvalstybinio judumo ir skatinti ekonomikos atsigavimo.
2.4.
Verta paminėti, kad, remiantis naujausiu Europos Parlamento tyrimų tarnybos (EPRS) pranešimu (12), COVID-19 pandemijos poveikis įvairioms Europos Sąjungos turizmo vietovėms yra „asimetriškas ir labai lokalizuotas“.
2.5.
Kaip matyti iš EPRS pranešimo 1 ir 2 diagramų, pandemijos metu turizmo sektoriaus indėlis į užimtumą ir BVP gerokai sumažėjo.
Pavyzdžiui, Italijoje turizmo sektoriaus indėlis į BVP 2020 m. (palyginti su 2019 m.) sumažėjo perpus – nuo 13,1 % iki 7 %, jame neliko 337 000 darbo vietų.
Palyginti su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis, keliose ES valstybėse narėse (pvz., Vokietijoje, Italijoje ir Prancūzijoje) BVP sumažėjo daugiau, tačiau užimtumo srityje jos prarado mažiau.
2.6.
Praėjus dvidešimt vienam mėnesiui nuo pandemijos pradžios Europoje, pasaulio turizmo ir transporto ekosistemos vis dar susiduria su precedento neturinčia krize (13).
2.7.
ES miestuose taip pat išryškėjo nauji važiavimo į darbą ir apsipirkimo modeliai, pritaikyti prie Vyriausybės nustatytų kelionių apribojimų, pavyzdžiui, pradėta daugiau vaikščioti pėsčiomis, važinėti dviračiu, keliauti automobiliu ir apsipirkti internetu, užuot naudojusis viešuoju transportu.
Daugelyje ES šalių dėl COVID-19 apribojimų prisidėti prie sezoninio turizmo ir transporto paslaugų paklausos negalėjo būtent vyresnio amžiaus žmonės
2.8.
Kelionių geležinkeliu, kruiziniais laivais, keleiviniais laivais ir lėktuvais tapo mažiau, atitinkamai 70 % sumažėjo tarptautinio turizmo paklausa, todėl abu sektoriai ir nuo jų priklausomi sektoriai (pvz., pramonės ir mažmeninės prekybos sektoriai) patyrė nuostolių pajamų ir darbo vietų požiūriu.
Nors poveikis krovininiam transportui iki šiol buvo nedidelis, numatoma, kad ateinančiais metais šio sektoriaus apimtis sumažės, ypač jei ekonomika patirs nuosmukį.
Todėl į šiuos sektorius turėtų būti tinkamai atsižvelgta ES ir valstybių narių ekonomikos gaivinimo planuose.
2.9.
Be šių reiškinių, neseniai Pietų Europoje kilę gaisrai ir Šiaurės Europoje kilę potvyniai, neskaitant tragiškų žmonių aukų ir ekonominių nuostolių, taip pat parodė, kad tradicinė politika ir esamas trapus „rescEU“ mechanizmas neduoda laukiamų rezultatų ir pasirodė esą netinkami ilgalaikiams darnaus vystymosi modeliams.
(12) (13)
Europos Parlamento ekspertų grupė „Transporto ir turizmo atnaujinimas ES po COVID-19“, 2021 m. vasario mėn.
Tai labiausiai paveikė mažąsias įmones ir savarankiškai dirbančius asmenis atitinkamose vertės ir tiekimo grandinėse, taip pat darbuotojus ir visuomenę bei jų atsparumo pajėgumus.