18.7.2022
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 275/5
2.
Sissejuhatus ja üldised märkused 2.1.
ELi ja ülemaailmne turism ei naase pandeemiaeelsele tasemele.
Pandeemia mõju ja tagajärjed ühiskonna ja majanduse jaoks ei ole veel täielikult ilmnenud.
Enne COVID-19 pandeemiat moodustas turism otseselt või kaudselt ligikaudu 10 % ELi SKPst, see pakkus tööd ligikaudu 22,6 miljonile inimesele ning 2018. aastal saabus ELi 563 miljonit rahvusvahelist turisti ning siia tuli 30 % ülemaailmsest kasumist, mis tegi EList maailma juhtiva turismisihtkoha.
2018. aastal külastas ELi 30 % rahvusvahelistest reisijatest, mis tegi sellest maailma kõige populaarsema turismisihtkoha.
ELi 27 liikmesriigis oli 2018. aastal rohkem kui 600 000 turismiettevõtet ja öise majutusega broneeringuid tehti kokku 1 326 049 994 ööks.
2.2.
Euroopa Komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskuse hinnangul langeb turismitööstusharude arvele rohkem kui 6 % ELi kogu tööhõivest.
Lisaks on mõnes piirkonnas turismi panus tööhõivesse palju suurem ja see on väheste oskustega töötajate jaoks sageli ainus tööhõivevorm.
Näiteks Kreetal (Kreeka), Jadranska Hrvatskas (Horvaatia), Valle d’Aostas (Itaalia) ja Kanaari saartel (Hispaania) moodustab turism üle 30 % kogu piirkondlikust tööhõivest.
2.3.
Pärast mitmesuguseid pandeemiajärgseid laineid aastatel 2020 ja 2021 näeme nüüd COVID-19 mõju ulatust tööhõivele ja laastavaid sotsiaalseid tagajärgi turismi- ja transpordisektoris: rahvusvahelise turismi puudumine, ebapiisav ja nõrk nõudlus turismiga seotud kaupade/teenuste järele (tarbimismudelite ja käitumisharjumuste muutuste tõttu turismivaldkonnas COVID-19 ajal), ettevõtete maksejõuetuse suurenemine ja kasvavad võlad (mis ei piirdu üksnes turismiettevõtetega), raskused juurdepääsul likviidsusmeetmetele ja avaliku sektori asutuste ebatõhus reageerimine.
Samuti ei aita piiriülese liikuvuse taastamisele ja majanduse elavnemise ergutamisele kaasa ebastabiilsed taasavamise meetmed, nn rohelise passi piirangumeetmete väärkasutamine ja sõltumatute ametiasutuste suutmatus tagada ühtsed turistide/reisijate ja ettevõtete õigused, turistide jaoks mõeldud tegelikku kohalikku tervishoidu- ja ohutusolukorda käsitleva usaldusväärse teabe keerukus ja selle sagedane puudumine, ning liidusisese liikuvuse keerukad bürokraatlikud menetlused ELi sisepiirides.
2.4.
Tasub märkida, et Euroopa Parlamendi uuringuteenistuse (EPRS) hiljutise aruande (12) kohaselt on COVID-19 pandeemia mõju Euroopa Liidu turismisihtkohtadele asümmeetriline ja väga lokaliseeritud.
2.5.
Euroopa Parlamendi uuringuteenistuse aruande joonistelt 1 ja 2 nähtub, et pandeemia ajal vähenes turismi osakaal tööhõives ja SKPs märgatavalt.
Näiteks Itaalias vähenes turismi panus SKPsse 2020. aastal poole võrra (võrreldes 2019. aastaga), langedes 13,1 %-lt 7 %-le ning kaotati 337 000 töökohta.
Võrreldes Ameerika Ühendriikidega langes SKP mitmes ELi liikmesriigis (nt Saksamaal, Itaalias ja Prantsusmaal) suuremal määral, kuid tööhõive vähem.
2.6.
Kakskümmend üks kuud pärast pandeemia algust Euroopas seisavad ülemaailmsed turismi- ja transpordi ökosüsteemid endiselt silmitsi enneolematu kriisiga (13).
2.7.
Samuti oleme ELis näinud linnapiirkondades uusi pendelrände- ja poodlemismustreid, mis on kohandatud valitsuse kehtestatud reisipiirangutega, nagu kõndimise, jalgrattaga sõitmise, autoga reisimise ja netipoodlemise kasv ühistranspor­ diga reisimise asemel.
Paljudes ELi riikides ei ole eriti vanematel inimestel olnud COVID-19 piirangute tõttu võimalik rahuldada vajadust hooajalise turismi ja transpordi järele.
2.8.
Koos rahvusvahelise turismi nõudluse langusega 70 % ulatuses on vähenenud reisimine rongi, kruiisilaeva, reisilaeva ja lennukiga, mis on toonud kaasa tulude ja töökohtade kaotuse mõlemas sektoris ja neist sõltuvates sektorites (nt tööstusja jaekaubandussektor).
Kuigi mõju kaubavedudele on seni olnud tagasihoidlik, on lähiaastatel oodata sektori kokkutõmbumist, eriti majanduslanguse korral.
Seetõttu tuleks neid sektoreid ELi ja liikmesriikide taastekavades asjakohaselt arvesse võtta.
2.9.
Nende ilmingute kõrval näitasid hiljutised tulekahjud Lõuna-Euroopas ja üleujutused Põhja-Euroopas lisaks traagilistele inimkaotustele ja majanduskahjule ka seda, kuidas tavapärased poliitikameetmed ja olemasolev nõrk rescEU mehhanism ei too oodatud tulemusi ja on osutunud pikaajalise kestliku arengu mudelite jaoks ebasobivaks.
(12) (13)
Euroopa Parlamendi mõttekoda, „Relaunching transport and tourism in the EU after COVID-19“, veebruar 2021.
See on kõige rängemalt mõjutanud väikeettevõtteid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid asjaomastes väärtus- ja tarneahelates, samuti töötajaid ja ühiskonda ning nende vastupanuvõimet.