18.7.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 275/5
2.
Úvod a obecné připomínky 2.1 Cestovní ruch v EU a ve světě se nevrátí na úroveň před pandemií.
Dopad pandemie a její důsledky pro společnost a hospodářství nejsou dosud zcela zřejmé.
Před pandemií COVID-19 představoval cestovní ruch – přímo či nepřímo – téměř 10 % HDP EU, zajišťoval přibližně 22,6 milionu pracovních míst a v roce 2018 učinil EU hlavní destinací cestovního ruchu na světě s 563 miliony příjezdů a 30 % celosvětových zisků.
S 30 % mezinárodních příjezdů v roce 2018 byla EU nejpopulárnější destinací cestovního ruchu na světě.
V roce 2018 bylo v EU-27 více než 600 000 zařízení cestovního ruchu a bylo rezervováno celkem 1 326 049 994 přenocování.
2.2 Společné výzkumné středisko Evropské komise (JRC) odhadlo, že odvětví cestovního ruchu se podílí na celkové zaměstnanosti v EU z více než 6 %.
V některých regionech kromě toho cestovní ruch přispívá k zaměstnanosti v mnohem vyšší míře a je často jedinou formou zaměstnání pracovníků s nízkou kvalifikací.
Například na Krétě (Řecko), v regionech Jadranska Hrvatska (Chorvatsko) a Valle d’Aosta (Itálie) a na Kanárských ostrovech (Španělsko) představuje cestovní ruch více než 30 % celkové regionální zaměstnanosti.
2.3 Po několika popandemických vlnách v letech 2020 a 2021 teď můžeme vidět rozsah dopadu pandemie COVID-19 na zaměstnanost a její ničivé sociální důsledky v odvětví cestovního ruchu a dopravy.
Patří k nim nedostatečný mezinárodní cestovní ruch, nedostatečná a nestabilní poptávka po zboží a službách souvisejících s cestovním ruchem (z důvodu změn modelů spotřeby a chování v cestovním ruchu v době pandemie COVID-19), rostoucí počet úpadků podniků a rostoucí zadluženost (která se neomezuje pouze na společnosti v oblasti cestovního ruchu), potíže s přístupem k opatřením v oblasti likvidity a neúčinné reakce orgánů veřejné správy.
K obnově přeshraniční mobility a k podnícení hospodářského oživení nepřispívají ani opatření vedoucí ke střídavému přerušování a obnovování provozu, zneužívání omezujících opatření v souvislosti s digitálními certifikáty EU COVID a neschopnost nezávislých orgánů zaručit jednotná práva turistům/cestujícím a podnikům, složitost a často nedostatek spolehlivých informací pro turisty o skutečné zdravotní a bezpečnostní situaci v daném místě a složité byrokratické postupy pro vnitřní mobilitu v rámci vnitřních hranic EU.
2.4 Stojí za zmínku, že podle nedávné zprávy (12) výzkumné služby Evropského parlamentu (EPRS) je dopad pandemie COVID-19 na různé turistické destinace v Evropské unii „asymetrický a vysoce lokalizovaný“.
2.5 Jak vyplývá z obrázků 1 a 2 zprávy EPRS, příspěvek cestovního ruchu k zaměstnanosti a HDP se během pandemie výrazně snížil.
Například v Itálii se příspěvek cestovního ruchu k HDP v roce 2020 (ve srovnání s rokem 2019) snížil o polovinu, když klesl z 13,1 % na 7 %, a zaniklo 337 000 pracovních míst.
Ve srovnání se Spojenými státy zaznamenalo několik členských států EU (např. Německo, Itálie a Francie) větší ztrátu, pokud jde o HDP, ale utrpěly méně z hlediska zaměstnanosti.
2.6 Dvacet jedna měsíců od vypuknutí pandemie v Evropě se globální cestovní ruch a dopravní ekosystémy stále potýkají s nebývalou krizí (13).
2.7 V EU jsme zaznamenali také „nové“ modely dojíždění a nakupování v městských oblastech přizpůsobené cestovním omezením uloženým vládami, takže přibylo chůze, cyklistiky, automobilové dopravy a nakupování přes internet, a to na úkor cestování veřejnou dopravou.
V mnoha zemích EU nemohli v důsledku omezení souvisejících s onemocněním COVID-19 zejména starší lidé přispívat k poptávce po sezónním cestovním ruchu a dopravě.
2.8 Cestování po železnici, výletními a osobními loděmi a letadly utrpělo adekvátně 70 % poklesu poptávky v mezinárodním cestovním ruchu, což vedlo ke ztrátě příjmů a pracovních míst jak v obou těchto odvětvích, tak v odvětvích, která jsou na nich závislá (např. v průmyslu a maloobchodu).
Ačkoli dopad na nákladní dopravu byl dosud mírný, očekává se i v tomto odvětví v nadcházejících letech pokles, zejména pokud se hospodářství ocitne v recesi.
Tato odvětví by proto měla být náležitě zohledněna v plánech EU a členských států na podporu oživení.
2.9 Tyto jevy a vedle nich rovněž nedávné požáry v jižní Evropě a záplavy v severní Evropě přinesly – kromě tragických lidských a hospodářských ztrát – zjištění, že konvenční politiky a stávající křehký mechanismus rescEU nepřinášejí očekávané výsledky a ukázaly se jako nevhodné pro dlouhodobé modely udržitelného rozvoje.
(12) (13)
Expertní skupina Evropského parlamentu, Relaunching transport and tourism in the EU after COVID-19 (Oživení dopravy a cestovního ruchu v EU po pandemii COVID-19), únor 2021.
Nejvíce postiženy byly malé podniky a osoby samostatně výdělečně činné v příslušných hodnotových a dodavatelských řetězcích, jakož i pracovníci a společnosti a jejich kapacity v oblasti odolnosti.