18.7.2022 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
C 275/5
2.
Въведение и общи бележки 2.1.
Туризмът в ЕС и в световен мащаб няма да се върне на равнището си отпреди пандемията.
Все още не са напълно проявени въздействието на пандемията и нейните последици за обществото и икономиката.
Преди COVID-19 туризмът пряко или косвено възлизаше на близо 10 % от БВП на ЕС, осигуряваше около 22,6 милиона работни места и превърна ЕС във водещата туристическа дестинация в света с 563 милиона посещения на чуждестранни туристи и 30 % от световните постъпления през 2018 г.
Като посрещна 30 % от международните пристигания, през 2018 г.
ЕС беше най-популярната туристическа дестинация в света.
През 2018 г. в ЕС-27 имаше 600 000 обекта за туристическо настаняване, а общият брой резервации за нощувки възлезе на 1 326 049 994 нощувки. 2.2.
По изчисления на Съвместния научноизследователски център (JRC) на Европейската комисия секторът на туризма отговаря за повече от 6 % от общата заетост в ЕС.
Освен това туризмът допринася много повече за заетостта в някои региони и често е единствената форма на заетост за нискоквалифицираната работна ръка.
Например в Крит (Гърция), Адриатическа Хърватия (Хърватия), Вале д’Аоста (Италия) и на Канарските острови (Испания) туризмът съставлява повече от 30 % от общата регионална заетост. 2.3.
След различните вълни на пандемията през 2020 г. и 2021 г. вече проличават мащабът на въздействието на COVID-19 върху заетостта и опустошителните социални последици в секторите на туризма и транспорта: липса на международен туризъм, недостатъчно и нестабилно търсене на стоки/услуги, свързани с туризма (поради моделите на потребление и промените в поведението в областта на туризма по време на COVID-19), все по-голям брой фалити на предприятия и нарастваща задлъжнялост (която не се ограничава единствено до туристическите дружества), трудности при достъпа до мерки за ликвидност и неефективни ответни действия от страна на публичните администрации.
Кампанийните мерки за възстановяване, злоупотребите с ограничителните мерки чрез зелен паспорт и неспособността на независимите органи на властта да гарантират еднакви права на туристите/пътуващите и предприятията, сложността и честата липса на надеждна информация за туристите относно действителното състояние на здравеопазването и безопасността на местно равнище, както и сложните бюрократични процедури за мобилност в рамките на вътрешните граници на ЕС, също не спомагат за възстановяване на трансграничната мобилност и за стимулиране на икономическото възстановяване. 2.4.
Важно е да се отбележи, че според неотдавнашния доклад на Службата на ЕП за парламентарни изследвания (EPRS) (12) въздействието на пандемията от COVID-19 върху различните туристически дестинации в Европейския съюз е „асиметрично и силно локализирано“. 2.5.
Както се вижда от фигури 1 и 2 в доклада на EPRS, по време на пандемията приносът на туризма към заетостта и БВП значително е намалял.
В Италия например приносът на туризма за БВП е намалял наполовина през 2020 г. (в сравнение с 2019 г.), като е спаднал от 13,1 % на 7 %, а 337 000 работни места са били изгубени.
В сравнение със САЩ в няколко държави — членки на ЕС (например Германия, Италия и Франция), се наблюдава по-голяма загуба по отношение на БВП, но те са понесли по-малки загуби по отношение на заетостта. 2.6.
Двадесет и един месеца след началото на пандемията в Европа глобалните екосистеми на туризма и транспорта все още са изправени пред безпрецедентна криза (13). 2.7.
Освен това в ЕС наблюдаваме „нови“ модели на пътуване до работното място и на пазаруване в градските райони, адаптирани към наложените от правителството ограничения на пътуванията, като например повече ходене, колоездене, пътуване с автомобил и онлайн пазаруване за сметка на пътуването с обществен транспорт.
В много държави от ЕС в резултат на ограниченията във връзка с COVID-19 възрастните хора в частност не успяха да допринесат за търсенето на сезонен туризъм и транспорт. 2.8.
Пътуванията с железопътен транспорт, круизни кораби, пътнически кораби и самолети понесоха загуби в съответствие със спада от 70 % в търсенето на международния туризъм, което доведе до загуба на приходи и работни места в двата сектора и в секторите, които зависят от тях (например секторите на промишлеността и търговията на дребно).
Въпреки че въздействието върху товарния транспорт до момента е умерено, през следващите години се очаква този сектор да се свие, особено ако икономиката е в рецесия.
Поради това тези сектори следва да получат подходящо внимание в плановете за възстановяване на ЕС и на държавите членки. 2.9.
Редом с тези явления, неотдавнашните пожари в Южна Европа и наводненията в Северна Европа също показаха — извън трагичните човешки и икономически загуби — че конвенционалните политики и съществуващият нестабилен механизъм rescEU не постигат очакваните резултати и доказват, че са неподходящи за моделите на дългосрочно устойчиво развитие.
(12) (13)
Служба на ЕП за парламентарни изследвания, Relaunching transport and tourism in the EU after COVID-19 („Възстановяване на транспорта и туризма в ЕС след COVID-19“), февруари 2021 г. Кризата е засегнала най-тежко малките предприятия и самостоятелно заетите лица в съответните вериги за създаване на стойност и вериги на доставки, както и работниците и обществата и техния капацитет за устойчивост.