C 270/22
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
13.7.2022.
45. uzsver, ka telpiskās plānošanas un transporta politikas galvenajam mērķim jābūt maksimāli garantēt iespējas apmierināt vajadzības ar minimālu pārvietošanās nepieciešamību, tāpēc šajā saistībā nepieciešama racionalizācija;
46. iesaka multimodālās mobilitātes risinājumos ņemt vērā arī ieguldījumu, ko mobilitātes kā pakalpojuma (mobility as a service – MaaS) modeļi var dot pārejā uz enerģētiski un klimatiski ilgtspējīgāku fizisko savienojamību; ilgtspējīga transporta izmantošanu var veicināt piemēram, pakalpojumi pēc pieprasījuma un kopīga mobilitāte, kas savieno lauku kopienas ar transporta mezgliem, it īpaši ar autoostām un dzelzceļa stacijām;
47. piekrīt Komisijai, ka nozīmīga loma lauku apvidu attīstībā ir digitalizācijai, kas dod iespēju šajos apvidos izmantot novatoriskus risinājumus, lai uzlabotu to noturību un izmantotu to potenciālu; tādēļ aicina pievērst īpašu uzmanību tādu satvaru veicināšanai, kas ļauj papildināt publiskās iniciatīvas ar privātu finansējumu digitālajai infrastruktūrai.
Lai arī tie nav pietiekami konkurētspējīgi no privāto ieguldījumu viedokļa, tomēr tie ir ļoti konkurētspējīgi sociālajā un teritoriālajā perspektīvā.
Lai nodrošinātu, ka lauku apvidos ir pieejami dažādi pakalpojumi, un atrisinātu digitālās plaisas radītās problēmas, ar kurām saskaras vairākas kopienas, ārkārtīgi svarīgs ir platjoslas pārklājums;
48. uzsver, ka ar ieguldījumiem digitālajā infrastruktūrā vien nepietiek, ja tos nepapildina pietiekams digitālo prasmju apguves un uzlabošanas piedāvājums, it īpaši lauku apvidos.
Šis konstatējums ir ļoti svarīgs arī saistībā ar kibernoziedzības pieaugumu pasaulē un it īpaši tāpēc, ka ir jāgādā par pietiekamu kiberdrošību vietējiem uzņēmumiem, kas veido pārtikas piegādes ķēdes posmus;
49. atgādina, ka lauku apvidi ir bijuši īpaši neaizsargāti pret Covid-19 pandēmiju, jo to ekonomika ir daudz mazāk diversificēta, daudzi tajos dzīvojošie darba ņēmēji strādā sistēmiski nozīmīgās darbvietās un tajos ir nepilnīga interneta infrastruktūra.
Tomēr pandēmijas ietekme, kas izpaužas kā tāldarba apjoma palielināšanās, paver iespējas ilgtermiņā novērst iedzīvotāju skaita samazināšanos laukos un radīt novatoriskus sociālās un saimnieciskās darbības veidus, tāpēc ierosina cita starpā apsvērt augstas kvalitātes kopstrādes (co-working) telpu izveides popularizēšanu lauku apvidos vai radīt nodokļu stimulus, lai rosinātu privātos uzņēmumus atļaut saviem darbiniekiem strādāt pašu izvēlētās atrašanās vietās;
50. uzskata, ka saskaņā ar priekšsēdētājas Urzulas fon der Leienas uzsvērto ideju “nevienu neatstāt novārtā” ir vajadzīgi instrumenti, ar ko nodrošināt “inovācijas ekosistēmas” ikvienā teritorijā, kuri pavērtu iespējas visiem lauku uzņēmējiem, mikrouzņēmumiem un MVU, veicinot šo mazo lauku uzņēmumu darbību; jābūt arī pietiekamam mācību nodrošinājumam, tostarp attiecībā uz digitālajām prasmēm un citām vispārējām prasmēm (soft skills), kas saistītas ar atvērto inovāciju, starpreģionālo un starptautisko sadarbību un starpkultūru komunikāciju;
51. atzinīgi vērtē palielināto atbalstu augšupējām iniciatīvām – piemēram, tādām kā LEADER/sabiedrības virzīta vietējā attīstība –, kurās definēta vietējo rīcības grupu loma, un “viedajiem ciematiem”, un mudina arī turpmāk izmantot atziņas, kas gūtas šo programmu un pieeju īstenošanā; šajā saistībā norāda uz labumu, ko dod uz jauninājumiem balstīta reģionālā attīstība, kuru virza vietējās prasmes un aktivitāte; kompetentajām reģionālā un valsts līmeņa iestādēm vajadzētu uzmanīgi uzklausīt novatoriskas vietējo dalībnieku ieceres un pēc iespējas tās atbalstīt;
52. ilgtspējīgas un plaukstošas nākotnes veidošanā un lauku apvidu pievilcības uzlabošanā, kas piesaistīs arī tūristus un uzlabos šo apdzīvoto vietu ekonomisko labklājību, aicina ņemt vērā arī kultūras mantojuma un kultūras, mākslas un radošo nozaru darbinieku devumu;
53. uzskata, ka ir ļoti vērtīgi, ka paziņojumā atzīta ilgtspējīgas lauksaimniecības un mežsaimniecības pārvaldības būtiskā loma noturībā pret klimata ārkārtas stāvokli un ar to saistītajiem riskiem, kā arī bioloģiskās daudzveidības aizsardzībā;
54. atgādina, ka ar zaļo un digitālo pārkārtošanos jāveido arī noturīgāka un taisnīgāka sabiedrība, kurā tiek ņemtas vērā visu lauku kopienas iedzīvotāju, tostarp arī nelabvēlīgā situācijā esošo grupu, vājāk attīstīto apvidu iedzīvotāju un dziļā nabadzībā nonākušu cilvēku, vajadzības.
Tādēļ uzsvars jāliek uz to, lai zaļā un digitālā pārkārtošanās būtu taisnīga un iekļaujoša;
55. uzskata, ka lauku apvidos lauksaimniecībai arī turpmāk jāspēj pildīt galveno funkciju; aicina Komisiju nodrošināt, ka tiek pienācīgi izstrādāti stratēģiskie plāni, kas katrai dalībvalstij būs jāsagatavo atbilstoši jaunajai kopējai lauksaimniecības politikai (KLP), lai gādātu, ka šis Eiropas primārais sektors attīstās virzienā, ko nosaka zaļais kurss, stratēģija “No lauka līdz galdam” un Biodaudzveidības stratēģija, un lai tie pavērtu iespēju veidot vietējas stratēģijas, kuru pamatā būtu katram reģionam raksturīgās iezīmes un tipisku vietējo produktu vērtīguma atzīšana;