C 257/20
SV
Europeiska unionens officiella tidning
4.7.2022
Tolkningsfrågor 1) Utgör unionsrätten, särskilt artiklarna 15, 20, 30 och 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, punkterna 2 och 4 i ramavtalet om visstidsarbete undertecknat av EFS, UNICE och CEEP som har införlivats genom rådets direktiv 1999/70/EG av den 28 juni 1999 (1), samt den grundläggande principen om europeiska domares oavhängighet och oavsättlighet, såsom den har tolkats i domstolens dom UX/Governo della Repubblica italiana (EU:C:2020:572), hinder för en nationell bestämmelse som artikel 29 i lagstiftningsdekret nr 116 av den 13 juli 2017 (nedan kallat lagstiftningsdekret nr 116/2017), som, utan objektiva grunder, diskriminerar den klagande fredsdomaren vad gäller arbetsvillkoren för jämförbara yrkesdomare, med hänsyn till följande faktiska situation som har åberopats av klaganden:
— Klaganden, som utan avbrott har arbetat som fredsdomare sedan år 2002, har ännu inte fyllt 70 år men kommer att göra detta år 2022 och hade den 15 augusti 2016 ännu inte fullbordat mer än 16 faktiska tjänsteår som arvoderad domare.
— Av denna anledning har klaganden, trots att hon enligt den nationella bestämmelsen (artikel 29.1 i lagstiftningsdekret nr 116/2017) får fortsätta att utöva domarämbetet fram till 70 års ålder, inte fått delta i det första utvärderingsförfarandet för att få fortsatt godkännande som ständig arvoderad domare, vilket kommer att utlysas av Consiglio superiore della magistratura under år 2022, såsom föreskrivs i artikel 29.3 i lagstiftningsdekret nr 116/2017.
— Som en ytterligare konsekvens av att klaganden inte har fått ansöka om deltagande i 2022 års utvärderingsförfarande för att få fortsatt godkännande som ständig domare fick klaganden, som i enlighet med den tidigare lagstiftningen lämnade domarämbetet redan den 31 december 2021, eftersom hon hade fyllt 68 år, inte längre återinträda i tjänst från och med den 1 januari 2022, eftersom det i den nya lagstiftningen föreskrivs att den som inte uppfyller kraven för att ansöka om fortsatt godkännande för uppdraget ska lämna sin tjänst (artikel 29.9 i lagstiftningsdekret nr 116/2017), samtidigt som det föreskrivs att den som var i tjänst den 15 augusti 2017 får bibehålla sin tjänst fram till 70 års ålder.
— Enligt nämnda nationella lagstiftning kommer klaganden enbart att erhålla ett skadestånd från den italienska regeringen på 1 500–2 500 euro per år för varje tjänsteår i förhållande till antalet förhandlingar som har hållits under året, till ett totalt belopp på högst 50 000 euro, samtidigt som klaganden även ska avstå från alla de löne-, lagstiftnings- och ersättningsanspråk som hon har gjort i målet vid Tribunale Amministrativo Regionale per l’Emilia Romagna (nedan kallad TAR) och som garanteras i unionsrätten för den domstolstjänst som hon har utfört som anställd men som inte har erkänts som sådan av den italienska regeringen, inbegripet den skatt som har inbetalats inom ramen för anställningsförhållandet och de socialförsäkringsförmåner som följer därav.
— TAR beslutade genom en interimistisk åtgärd av den 9 februari 2022, med tillämpning av EU-domstolens dom UX samt i strid med den nationella lagstiftningen och med yttrandet från Consiglio superiore della magistratura av den 16–17 februari 2020, att [klaganden] skulle återupptas i tjänst som fredsdomare fram till dess att hon hade fyllt 70 år.
— Ordföranden för Tribunale di Rimini beslutade, med tillämpning av den interimistiska åtgärden från TAR, att klaganden omedelbart skulle återtas i tjänst, genom dekret av den 1 mars 2022.
— Vid den hänskjutande domstolen har det, som skadestånd för den italienska regeringens uppenbara och ständiga åsidosättande av unionsrätten om den rättsliga ställningen och rättigheterna för arvoderade domare, yrkats ett belopp motsvarande den ersättning som klaganden skulle ha erhållit för perioden mellan den 10 och den 28 februari 2022, i likhet med den lön som en jämförbar yrkesdomare får.
Detta har sin rättsliga grund i det interimistiska beslutet från TAR om att klaganden ska återtas i tjänst men strider mot den nationella lagstiftningen, som samtidigt som den medges innebära ett åsidosättande av unionsrätten dels utesluter varje möjlighet att återtas i tjänst fram till 70 års ålder för den klagande arvoderade domare och som, mot sin vilja, lämnade sitt ämbete den 31 december 2021 till följd av ett interimistiskt rättsligt beslut som Consiglio di Stato fattat i strid mot EU-domstolens dom UX, dels begränsar ersättningen för den skada som klaganden har lidit till ett på förhand fastställt schablonbelopp som är mycket lägre än den skada som klaganden i själva verket har lidit på grund av inskränkningen av de rättigheter som garanteras av unionen.