SV
4.7.2022
Europeiska unionens officiella tidning
C 257/7
Parter i målet vid den nationella domstolen Klagande: RR och JG Ytterligare deltagare i rättegången: Spetsializirana prokuratura
Domslut 1) Artikel 8.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/42/EU av den 3 april 2014 om frysning och förverkande av hjälpmedel vid och vinning av brott i Europeiska unionen ska tolkas så, att den utgör hinder för nationell lagstiftning enligt vilken, vid frysning av egendom i egenskap av förmodade hjälpmedel vid eller vinning av brott, ägaren till denna egendom, som är en tredje man i god tro, under domstolsförfarandet i ett brottmål inte har någon rätt att väcka talan vid behörig domstol om återställande av nämnda egendom.
2) Artikel 4.1 i direktiv 2014/42/EU ska tolkas så, att den inte utgör hinder för nationell lagstiftning enligt vilken förverkande av egendom som tillhör tredje man i god tro och som har använts som hjälpmedel vid brott är uteslutet, även när denne tredje man har ställt egendomen till den tilltalades stadigvarande förfogande.
(1)
EUT C 9, 11.1.2021
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 12 maj 2022 (begäran om förhandsavgörande från Conseil d'État – Frankrike) – Schneider Electric SA m.fl. mot Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (Mål C-556/20) (1) (Begäran om förhandsavgörande – Tillnärmning av lagstiftning – Direktiv 90/435/EEG – Gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater – Artikel 4 och artikel 7.2 – Undvikande av dubbelbeskattning av utdelning) (2022/C 257/09) Rättegångsspråk: franska Hänskjutande domstol Conseil d'État
Parter i målet vid den nationella domstolen Klagande: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L'Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude Motpart: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
Domslut Artikel 4.1 i rådets direktiv 90/435/EEG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater ska tolkas så, att den utgör hinder för en nationell lagstiftning i vilken det föreskrivs att ett moderbolag är skyldigt att erlägga förskottsskatt vid vidareutdelning till sina aktieägare av vinst som betalats av dess dotterbolag och som ger rätt till skattetillgodohavande, när denna vinst inte har blivit föremål för bolagsskatt enligt ordinarie skattesats och när de belopp som ska betalas i form av förskottsskatt överstiger den övre gräns på 5 procent som föreskrivs i artikel 4.2 i detta direktiv.
En sådan bestämmelse omfattas inte av artikel 7.2 i direktivet.
(1)
EUT C 9, 11.1.2021.