SL
4.7.2022
Uradni list Evropske unije
C 257/7
Stranke v postopku v glavni stvari Tožeči stranki: RR, JG Ob udeležbi: Spetsializirana prokuratura
Izrek 1.
Člen 8(1) Direktive 2014/42/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o začasnem zavarovanju in odvzemu predmetov, ki so bili uporabljeni za kazniva dejanja, in premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, v Evropski uniji je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero, kadar je premoženje predmet začasnega zavarovanja kot domnevni predmet, uporabljen za kaznivo dejanje, ali kot domnevna premoženjska korist, pridobljena s kaznivim dejanjem, lastnik tega premoženja, ki je dobroverna tretja oseba, med sodno fazo kazenskega postopka nima nobene pravice, da pri pristojnem sodišču vloži zahtevo za vračilo navedenega premoženja. 2.
Člen 4(1) Direktive 2014/42 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki izključuje odvzem premoženja, ki je v lasti dobroverne tretje osebe in se uporablja kot predmet za storitev kaznivega dejanja, tudi če je dala ta tretja oseba to premoženje trajno na voljo obdolžencu.
(1)
UL C 9, 11.1.2021.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Schneider Electric SA in drugi/Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (Zadeva C-556/20) (1) (Predhodno odločanje – Približevanje zakonodaj – Direktiva 90/435/EGS – Skupni sistem obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic – Člen 4 in člen 7(2) – Preprečevanje ekonomskega dvojnega obdavčevanja dividend) (2022/C 257/09) Jezik postopka: francoščina Predložitveno sodišče Conseil d'État
Stranke v postopku v glavni stvari Tožeče stranke: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude Toženi stranki: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
Izrek Člen 4(1) Direktive Sveta 90/435/EGS z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da je matična družba zavezana za predplačilo davka, če svojim delničarjem nadalje razdeli dobiček, ki so ga izplačale njene odvisne družbe in ki daje pravico do odobritve davčnega odbitka, kadar ta dobiček ni bil obdavčen z davkom od dohodka pravnih oseb po splošni davčni stopnji, če zneski, dolgovani iz naslova tega predplačila, presegajo 5-odstotni prag iz člena 4(2) te direktive.
Člen 7(2) navedene direktive se za tako ureditev ne uporablja.
(1)
UL C 9, 11.1.2021.