4.7.2022
SK
Úradný vestník Európskej únie
C 257/21
2.
V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, bránia článok 47 Charty základných práv Európskej únie v spojení s článkom 267 ZFEÚ, doložky 2 a 4 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP a ktorá sa prebrala smernicou Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999, a základná zásada nezávislosti a neodvolateľnosti európskych sudcov vnútroštátnej právnej úprave – akú predstavuje článok 21 legislatívneho dekrétu č. 116 z 13. júla 2017 – v dôsledku ktorej sa zmierovací sudca a zároveň vnútroštátny súd v prejednávanej veci, zbavený účinnej právnej, ekonomickej a sociálnej ochrany, ktorý má v úmysle uplatniť právo Únie v súlade s výkladom Súdneho dvora v rozsudku UX, tým, že upustí od uplatnenia vnútroštátnych predpisov brániacich priznaniu požadovanej ochrany, automaticky vystaví zániku funkcie sudcu rozhodnutím orgánov talianskeho štátu, ktoré sú účastníkmi konania vo veci samej, ako sú Najvyššia rada pre sudcov a prokurátorov a Ministero della giustizia (Ministerstvo spravodlivosti, Taliansko), a to bez uplatnenia zásady kontradiktórnosti a bez disciplinárneho konania, ktoré bolo povinné pred nadobudnutím účinnosti legislatívneho dekrétu č. 116/2017? 3.
So zreteľom na kladnú odpoveď na prvé dve prejudiciálne otázky, je v rozpore s pojmom „právny štát“, tak, ako sa vymedzuje v článku 2 písm.
a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2020/2092 zo 16. decembra 2020 o všeobecnom režime podmienenosti na ochranu rozpočtu Únie (2), taká vnútroštátna situácia v Talianskej republike, v ktorej: — zmierovacia sudkyňa, ktorá je navrhovateľkou, a ďalších 4 769 honorárnych sudcov, ktorí boli v služobnom pomere k 15.augustu 2017, vrátane vnútroštátneho súdu, sú podľa všetkého zbavení zákonnej, ekonomickej a sociálnej ochrany za pracovných podmienok zaručených porovnateľným profesionálnym sudcom, a preto nemôžu vykonávať sudcovskú funkciu v podmienkach nezávislosti a neodvolateľnosti, — talianska vláda a Ministerstvo spravodlivosti ako „zamestnávateľ“, taliansky parlament, Najvyššia rada pre sudcov a prokurátorov, Suprema Corte di Cassazione (Najvyšší kasačný súd, Taliansko) a Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) systematicky odmietajú uznať prednosť práva Únie a uplatňovať judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa právneho postavenia a práv, ktoré právna úprava EÚ zaručuje zmierovacej sudkyni, ktorá je navrhovateľkou, a 4 769 honorárnym sudcom vykonávajúcim svoju funkciu v rovnakých podmienkach ako profesionálni sudcovia, — 4 769 honorárnych sudcov vrátane tohto vnútroštátneho súdu a s výnimkou navrhovateľky, ktorí boli v služobnom pomere k 15. augustu 2017, budú nútení vzdať sa všetkých práv zaručených právom Únie, pokiaľ majú v úmysle úspešne absolvovať, s cieľom pokračovať v služobnom pomere, novú hodnotiacu skúšku na účely ďalšieho vykonávania funkcie sudcu až do dovŕšenia veku 70 rokov, napriek tomu, že Najvyššia rada pre sudcov a prokurátorov a Ministerstvo spravodlivosti potvrdili na základe právnej úpravy platnej do 31. decembra 2021 všetkých týchto honorárnych sudcov vo funkcii až do 31. mája 2024 a, v každom prípade, do dňa automatického zániku funkcie z dôvodu veku, s tým, že aj po „potvrdení“ vo funkcii pretrváva stav porušovania nezávislosti a neodvolateľnosti „potvrdených“ honorárnych sudcov, — v rámci finančných zásahov z rozpočtu Únie na reformu civilného a trestného súdnictva v Taliansku v záujme spravodlivého a rýchleho súdneho konania, tak ako sa vymedzili v národnom pláne obnovy a odolnosti („Piano Nazionale di Ripresa e Resilienza“ – PNRR), sa nestanovujú nijaké opatrenia na podporu honorárnych sudcov, pričom tieto zásahy sa zameriavajú najmä na dočasné zamestnanie 16 500 úradníkov, „uchádzačov o podporné pozície v rámci súdnictva“, prijatých do zamestnaneckého pomeru na Ministerstve spravodlivosti za rovnakých ekonomických podmienok ako „potvrdení“ honorárni sudcovia, ale za predpokladu disciplinárnej neodvolateľnosti počas celého trvania ich pracovného pomeru, ktorá sa nepriznáva honorárnym sudcom ani po „potvrdení“ vo funkcii? 4.
So zreteľom na kladnú odpoveď na prvé tri prejudiciálne otázky, sú článok 278 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článok 160 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora nezákonné z dôvodu rozporu s článkami 2, 6 a 19 Zmluvy [o Európskej únii], a to v časti, v ktorej Súdnemu dvoru neumožňujú, aby v rámci prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ prijal predbežné opatrenia potrebné aj na pozastavenie účinnosti vnútroštátnych právnych predpisov poškodzujúcich právny štát a finančné záujmy Únie podľa zásad a podmienenosti v súlade s nariadením 2020/2092?
(1) (2)
Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd.
05/003, s. 368).
Ú. v. EÚ L 433I, 2020, s. 1.