SK
4.7.2022
Úradný vestník Európskej únie
C 257/7
Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom Žalobcovia: RR, JG Žalovaná: Specializirana prokuratura
Výrok rozsudku 1.
Článok 8 ods.
1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/42/EÚ z 3. apríla 2014 o zaistení a konfiškácii nástrojov a príjmov z trestnej činnosti v Európskej únii sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej v prípade zaistenia majetku ako prostriedku alebo príjmu z údajnej trestnej činnosti nemá vlastník tohto majetku, ktorý je treťou osobou konajúcou v dobrej viere, počas súdneho konania v rámci trestného konania žiadne právo obrátiť sa na príslušný súd so žiadosťou o vrátenie tohto majetku. 2.
Článok 4 ods.
1 smernice 2014/42 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá vylučuje konfiškáciu majetku patriaceho tretej osobe konajúcej v dobrej viere a použitého ako prostriedok pre spáchanie trestného činu, a to aj vtedy, keď táto tretia osoba dala tento majetok trvale k dispozícii obvinenej osobe.
(1)
Ú. v.
EÚ C 9, 11.1.2021.
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 12. mája 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Francúzsko) – Schneider Electric SA a i./Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (Vec C-556/20) (1) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Aproximácia právnych predpisov – Smernica 90/435/EHS – Spoločný systém zdaňovania uplatňovaný v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch – Článok 4 a článok 7 ods.
2 – Zamedzenie dvojitému hospodárskemu zdaneniu dividend) (2022/C 257/09) Jazyk konania: francúzština Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania Conseil d’État
Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom Žalobkyne: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
Výrok rozsudku Článok 4 ods.
1 smernice Rady z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch (90/435/EHS) sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že materská spoločnosť je povinná zaplatiť preddavkovú zrážkovú daň v prípade prerozdeľovania ziskov jej dcérskych spoločností v prospech svojich akcionárov, ktoré viedlo k priznaniu nároku na zápočet dane, pokiaľ neboli tieto zisky zdanené daňou z príjmov právnických osôb v bežnej sadzbe dane, ak sumy dlžné na základe tejto preddavkovej zrážkovej dane presahujú prahovú hodnotu 5 % stanovenú v článku 4 ods.
2 tejto smernice.
Na takúto právnu úpravu sa nevzťahuje článok 7 ods.
2 uvedenej smernice.
(1)
Ú. v.
EÚ C 9, 11.1.2021.