RO
C 257/8
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
4.7.2022
Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Procedură penală privind pe BV (Cauza C-570/20) (1) [„Trimitere preliminară – Taxă pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Disimulare frauduloasă a taxei datorate – Sancțiuni – Legislație națională care prevede o sancțiune administrativă și o sancțiune penală pentru aceleași fapte – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 49 – Articolul 50 – Principiul ne bis in idem – Articolul 52 alineatul (1) – Restrângeri impuse principiului ne bis in idem – Cerința de a prevedea norme clare și precise – Posibilitatea de a lua în considerare interpretarea legislației naționale de către instanțele naționale – Necesitatea de a prevedea norme care să asigure proporționalitatea ansamblului sancțiunilor aplicate – Sancțiuni de natură diferită”] (2022/C 257/10) Limba de procedură: franceza Instanța de trimitere Cour de cassation
Partea (părțile) din procedura penală principală BV.
Cu participarea: Direction départementale des finances publiques de la Haute-Savoie
Dispozitivul Dreptul fundamental garantat la articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 52 alineatul (1) din aceasta trebuie interpretat în sensul că: — nu se opune ca limitarea cumulului de proceduri și de sancțiuni de natură penală prevăzut de o reglementare națională în cazul disimulărilor frauduloase sau al omisiunilor în declarațiile privind taxa pe valoarea adăugată (TVA) la cazurile cele mai grave să rezulte doar dintr-o jurisprudență consacrată care interpretează în mod restrictiv dispozițiile legale care definesc condițiile de aplicare a acestui cumul, cu condiția ca el să fie previzibil în mod rezonabil, la momentul săvârșirii infracțiunii, că aceasta poate face obiectul unui cumul de proceduri și de sancțiuni de natură penală, dar că — se opune unei reglementări naționale care nu garantează, în cazul cumulului unei sancțiuni pecuniare și al unei pedepse privative de libertate, prin norme clare și precise, dacă este cazul astfel cum au fost interpretate de instanțele naționale, că ansamblul sancțiunilor aplicate nu depășește gravitatea infracțiunii constatate.
(1)
JO C 28, 25.1.2021.
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Poznaniu – Polonia) – W.J./L.J. și J. J., reprezentați legal de A. P. (Cauza C-644/20) (1) (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie de obligații de întreținere – Stabilirea legii aplicabile – Protocolul de la Haga privind legea aplicabilă obligațiilor de întreținere – Articolul 3 – Reședința obișnuită a creditorului – Momentul în care se stabilește reședința obișnuită – Reținere ilicită a unui copil) (2022/C 257/11) Limba de procedură: polona Instanța de trimitere Sąd Okręgowy w Poznaniu