4.7.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 257/25
2) Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/67/EK (1997. gada 15. decembris) par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/6/EK (2008. gada 20. februāris), ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi, 9. panta 2. punkta otrās daļas ceturtais ievilkums un 22. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ļauj iekļaut finansējamo darbības izmaksu, kas jāfinansē pasta pakalpojumu sniedzējiem, sarakstā arī tās izmaksas, kas rodas par regulatīvajām darbībām, kuras attiecas uz pasta pakalpojumiem, kuri neietilpst universālo pakalpojumu piemērošanas jomā, kā arī izmaksas par administratīvajām struktūrām un politiskās ievirzes struktūrām (tā sauktajām “transversālajām” struktūrām), kuru darbība, kaut arī nav tieši orientēta uz pasta pakalpojumu tirgu regulēšanu, tomēr ir funkcionāla visu Iestādes institucionālo kompetenču īstenošanai, no kā izriet iespēja piešķirt tās netieši un daļēji (pro quota) pasta pakalpojumu nozarei?
3) Vai samērīguma principam, nediskriminācijas principam, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/67/EK (1997. gada 15. decembris) par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/6/EK (2008. gada 20. februāris), ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi, 9. panta 2. punkta otrās daļas ceturtais ievilkumam, 9. panta 3. punktam un 22. pantam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā attiecīgais Itālijas tiesiskais regulējums (noteikts ar 2005. gada 23. decembra Likuma Nr. 266 1. panta 65. un 66. punktu un 2017. gada 24. aprīļa Dekrētlikuma Nr. 50, kas ar grozījumiem pārveidots par 2017. gada 21. jūnija Likumu Nr. 96, 65. pantu), kas liek noteikt pasta pakalpojumu sniedzējiem pienākumu piedalīties pasta nozares regulatīvās iestādes finansējumā, bez iespējas nošķirt kurjerpasta pakalpojumu sniedzēju situāciju no universālo pasta pakalpojumu situācijas un tātad bez iespējas izvērtēt [Autorità italiana per le Garanzie nelle Comunicazioni] regulatīvās darbības atšķirīgo intensitāti attiecībā uz dažādām pasta pakalpojumu tipoloģijām?
(1) (2)
OV 1998, L 15, 14. lpp.
OV 2008, L 52, 3. lpp.
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. aprīlī iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) – État belge/Autorité de protection des données (Lieta C-231/22) (2022/C 257/32) Tiesvedības valoda – franču Iesniedzējtiesa Cour d'appel de Bruxelles
Pamatlietas puses Prasītāja: État belge Atbildētāja: Autorité de protection des donné
Prejudiciālie jautājumi 1.
Vai Vispārīgās datu aizsardzības regulas (1) 4. panta 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārziņa statuss ir tādam dalībvalsts oficiālajam laikrakstam, kuram ir uzticēts publisko pakalpojumu uzdevums publicēt un arhivēt oficiālus dokumentus un kuram saskaņā ar piemērojamo valsts tiesisko regulējumu ir pienākums citu publisko iestāžu uzdevumā publicēt oficiālus aktus un dokumentus tādus, kādus šīs iestādes ir iesniegušas pēc tam, kad tās pašas ir apstrādājušas personas datus, ja valsts likumdevējs šim laikrakstam nav piešķīris rīcības brīvību attiecībā uz publicējamo dokumentu saturu, publicēšanas nolūku un līdzekļiem?