4.7.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 257/21
2) Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants, to skatot kopā ar LESD 267. pantu, UNICE, CEEP un EAK noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas transponēts ar Padomes Direktīvu 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs), 2. un 4. klauzulu, Eiropas tiesnešu neatkarības un neatceļamības pamatprincipu, nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā 2017. gada 13. jūlija Likumdošanas dekrēta Nr. 116 21. pants, saskaņā ar kuru Itālijas valsts, kas ir puse tiesvedībā pamatlietā, iestādes, piemēram, Consiglio superiore della magistratura un Ministero della giustizia [Tieslietu ministrija], bez sacīkstes un bez disciplinārās procedūras, kas bija paredzēta pirms Likumdošanas dekrēta Nr. 116 stāšanās spēkā, var automātiski izbeigt tiesas spriešanas funkcijas, kādas ir iesniedzējtiesas miertiesnesim, kurš faktiski nav juridiski, ekonomiski un sociāli aizsargāts un kurš vēlas piemērot Savienības tiesības, kā tās ir interpretētas Tiesas spriedumā lietā UX, nepiemērojot valsts tiesību normas, kuras liedz atzīt prasīto aizsardzību?
3) Ņemot vērā apstiprinošo atbildi uz pirmajiem diviem jautājumiem, vai jēdziens “tiesiskums” Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) 2020/2092 (2020. gada 16. decembris) par vispārēju nosacītības režīmu Savienības budžeta aizsardzībai (2) 2. panta a) punktā definētajā izpratnē ir pārkāpts Itālijas valstī esošā situācijā, kurā:
— prasītājai miertiesnesei, kā arī kopskaitā vēl 4769 goda tiesnešiem, tostarp šīs iesniedzējtiesas [mier]tiesnesim, kuri 2017. gada 15. augustā pildīja amata pienākumus, nav juridiskās, ekonomiskās un sociālā nodrošinājuma aizsardzības darba apstākļu ziņā salīdzinājumā ar salīdzināmiem profesionāliem tiesnešiem, un tātad tie nevar pildīt tiesas spriešanas funkciju neatkarības un neatceļamības apstākļos;
— Itālijas valdība un “darba devējs” – Ministero della giustizia, valsts parlaments, Consiglio superiore della magistratura, Suprema Corte di Cassazione [Augstākā kasācijas tiesa] un Consiglio di Stato sistemātiski atsakās atzīt Savienības tiesību pārākumu un piemērot Tiesas judikatūru juridiskā statusa un ES tiesiskajā regulējumā nodrošināto tiesību jomā miertiesnesei prasītājai, kā arī kopskaitā vēl 4769 goda tiesnešiem, apstākļos, kas ir identiski tiem, kādos tiesas spriešanas funkcijas pilda profesionāli tiesneši;
— kopskaitā 4769 goda tiesnešiem, ieskaitot šīs iesniedzējtiesas [mier]tiesnesi un izņemot prasītāju, kuri 2017. gada 15. augustā pildīja amata pienākumus, būs jāatsakās no visām Savienības tiesībās garantētajām tiesībām, ja, lai turpinātu pildīt amata pienākumus, tie piedalīsies jaunajā vērtēšanas procedūrā, lai pozitīva iznākuma gadījumā turpinātu pildīt tiesas spriešanas funkciju līdz 70 gadu vecumam, lai gan saskaņā ar pirms 2021. gada 31. decembra spēkā esošo tiesisko regulējumu visi minētie goda tiesneši ir saņēmuši no Consiglio superiore della magistratura un Ministero della giustizia lēmumu par apstiprināšanu amatā līdz 2024. gada 31. maijam un katrā ziņā līdz automātiskas amata pilnvaru izbeigšanās vecuma dēļ dienai, apstākļos, kad pēc amata atzīšanas par “pastāvīgu” tiek saglabāti “pastāvīga” goda tiesneša neatkarības un neatceļamības pārkāpšanas apstākļi;
— no Savienības budžeta finansējamajos finanšu pasākumos Itālijas civillietu un krimināllietu tiesu reformai ar mērķi nodrošināt taisnīgu tiesu īsos procesuālos termiņos, kas ir definēti [Itālijas] Valsts atveseļošanas un noturības plānā [PNRR (Piano Nazionale di Ripresa e Resilienza)], nav paredzēts nekāds pasākums goda tiesnešu atbalstam, un pasākumi galvenokārt ir vērsti uz tādu 16 500 administratīvo darbinieku pieņemšanu darbā uz noteiktu laiku, kuri ir saucami par “tiesvedības biroja referentiem”, tie ir pieņemti darbā Ministero della giustizia padotībā ar tādiem pašiem ekonomiskiem nosacījumiem kā “pastāvīgie” goda tiesneši, bet ar tādiem neatceļamības nosacījumiem disciplinārā ziņā visā attiecību laikā, kuri goda tiesnešiem nav atzīti pat pēc viņu amata atzīšanas par “pastāvīgu”?
4) Vai, ņemot vērā apstiprinošo atbildi uz pirmajiem trīs jautājumiem, Līguma par Eiropas Savienības darbību 278. pants un Tiesas Reglamenta 160. pants ir prettiesiski, jo pārkāpj Līguma [par Eiropas Savienību] 2., 6. un 19. pantu, daļā, kurā saskaņā ar LESD 267. pantu ierosinātās prejudiciālā nolēmuma tiesvedības ietvaros Eiropas Savienības Tiesai nav atļauts noteikt nepieciešamos pagaidu pasākumus, ieskaitot tādu valsts tiesību aktu darbības apturēšanu, kuri kaitē tiesiskumam un Savienības finanšu interesēm, ņemot vērā Regulā 2020/2092 minētos principus un nosacījumus?
(1) (2)
Padomes Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.).
(OV 2020, L 433I, 1. lpp.).