LV
4.7.2022.
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 257/7
Pamatlietas puses Prasītāji: RR, JG piedaloties: Spetsializirana prokuratura
Rezolutīvā daļa 1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/42/ES (2014. gada 3. aprīlis) par nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju Eiropas Savienībā 8. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru, ja īpašums ir iesaldēts kā iespējams nozieguma rīks vai noziedzīgi iegūti līdzekļi, šī īpašuma īpašniekam – labticīgai trešai personai – kriminālprocesa iztiesāšanas stadijā nav nekādu tiesību vērsties kompetentajā tiesā ar lūgumu atdot minēto īpašumu.
2) Direktīvas 2014/42 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir izslēgta labticīgai trešai personai piederoša īpašuma, kas tiek izmantots kā nozieguma rīks, konfiskācija tostarp tad, ja šī trešā persona šo īpašumu ir nodevusi apsūdzētā pastāvīgā lietošanā.
(1)
OV C 9, 11.1.2021.
Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 12. maija spriedums (Conseil d’État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Schneider Electric SE u.c./Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (Lieta C-556/20) (1) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Direktīva 90/435/EEK – Kopēja nodokļu sistēma, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs – 4. pants un 7. panta 2. punkts – Ekonomiskas nodokļu dubultās uzlikšanas dividendēm novēršana) (2022/C 257/09) Tiesvedības valoda – franču Iesniedzējtiesa Conseil d’État
Pamatlietas puses Prasītāji: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
Rezolutīvā daļa Padomes Direktīvas 90/435/EEK (1990. gada 23. jūlijs) par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā ir noteikts, ka tad, ja mātesuzņēmums saviem akcionāriem pārdala peļņu, ko izmaksājuši tā meitasuzņēmumi un kas dod tiesības uz nodokļa kredītu, šim mātesuzņēmumam jāmaksā priekšnodoklis gadījumā, kad šī peļņa nav aplikta ar uzņēmumu ienākuma nodokli pēc pamatlikmes, ja summas, kas jāmaksā kā priekšnodoklis, pārsniedz šīs direktīvas 4. panta 2. punktā paredzēto maksimālo robežu 5 %.
Uz šādu tiesisko regulējumu neattiecas minētās direktīvas 7. panta 2. punkts.
(1)
OV C 9, 11.1.2021.