4.7.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 257/5
3) LESD 102. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma ļaunprātīgas izstumšanas prakse ir jāvērtē, balstoties uz šīs rīcības spēju radīt pretkonkurences sekas.
Konkurences iestādei nav jāpierāda attiecīgā uzņēmuma nodoms izstumt savus konkurentus, izmantojot citus līdzekļus vai resursus, nevis tos, kas regulē uz sniegumu balstītu konkurenci.
Tomēr pierādījums par šādu nodomu ir faktiskais apstāklis, ko var ņemt vērā, lai noteiktu dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu.
4) LESD 102. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar konkurences tiesībām nesaistīta likumīga prakse, ja to īsteno dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums, var tikt kvalificēta kā “ļaunprātīga izmantošana” šīs tiesību normas izpratnē, ja tā var radīt izstumšanas sekas un ja tā ir balstīta uz citu, nevis uz sniegumu balstītai konkurencei atbilstošu līdzekļu izmantošanu.
Ja šie abi nosacījumi ir izpildīti, attiecīgais dominējošā stāvoklī esošais uzņēmums tomēr var izvairīties no LESD 102. pantā noteiktā aizlieguma, pierādot, ka attiecīgā prakse bija vai nu objektīvi attaisnota un samērīga ar šo pamatojumu, vai arī to līdzsvaro vai pat pārspēj priekšrocības efektivitātes ziņā, no kurām gūst labumu arī patērētāji.
5) LESD 102. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, gadījumā, kad dominējošo stāvokli ļaunprātīgi izmanto viens vai vairāki vienā ekonomiskā vienībā ietilpstoši meitasuzņēmumi, pietiek ar šīs vienības esamību, lai uzskatītu, ka par šo ļaunprātīgo izmantošanu ir atbildīgs arī mātesuzņēmums.
Šādas vienības esamība ir jāpieņem, ja faktisko apstākļu iestāšanās brīdī viss šo meitasuzņēmumu kapitāls tieši vai netieši piederēja mātesuzņēmumam.
Konkurences iestādei nav jāsniedz nekādi papildu pierādījumi, ja vien mātesuzņēmums nepierāda, ka tam nav pilnvaru noteikt savu meitasuzņēmumu rīcību, jo tie rīkojas autonomi.
(1)
OV C 348, 19.10.2020.
Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 12. maija spriedums (Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GD, ES/Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA (Lieta C-426/20) (1) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2008/104/EK – Pagaidu darbs – 5. panta 1. punkts – Vienlīdzīgas attieksmes princips – 3. panta 1. punkta f) apakšpunkts – Jēdziens “darba un nodarbinātības pamata apstākļi pagaidu darba aģentūru darbiniekiem” – Atlīdzība par neizmantotajām ikgadējā apmaksātā atvaļinājuma dienām un atbilstošo atvaļinājumu pabalstu darba attiecību izbeigšanas gadījumā) (2022/C 257/06) Tiesvedības valoda – portugāļu Iesniedzējtiesa Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos
Pamatlietas puses Prasītāji: GD, ES Atbildētāja: Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA
Rezolutīvā daļa Direktīvas 2008/104 104. panta 1. punkta pirmā daļa, lasot to kopā ar tās 3. panta 1. punkta f) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru atlīdzība, kuru pagaidu darba aģentūru darbinieki, izbeidzot darba tiesiskās attiecības ar lietotājuzņēmumu, var pieprasīt par neizmantotajām ikgadējā atvaļinājuma dienām un par atbilstošo atvaļinājuma pabalstu, ir mazāka nekā atlīdzība, kuru šie darba ņēmēji varētu šādā pašā situācijā un uz tāda paša pamata pieprasīt, ja lietotājuzņēmums viņus tāda paša daba veikšanai tikpat ilgā laikposmā būtu pieņēmis darbā tieši.
(1)
OV C 423, 7.12.2020.