LT
2022 7 4
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 257/7
Šalys pagrindinėje byloje Pareiškėjai: RR, JG dalyvaujant: Spetsializirana prokuratura
Rezoliucinė dalis 1.
2014 m. balandžio 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/42 dėl nusikaltimų priemonių ir pajamų iš nusikaltimų įšaldymo ir konfiskavimo Europos Sąjungoje 8 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos, kai turtas įšaldomas kaip įtariama nusikaltimo priemonė arba kaip pajamos iš nusikaltimo, šio turto savininkas, kuris yra sąžiningas trečiasis asmuo, teisminio baudžiamosios bylos nagrinėjimo etape neturi jokios teisės kreiptis į kompetentingą teismą su prašymu grąžinti minėtą turtą. 2.
Direktyvos 2014/42 4 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, pagal ją nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos neleidžiama konfiskuoti sąžiningam trečiajam asmeniui priklausančio turto, naudoto kaip nusikaltimo priemonė, įskaitant atvejus, kai šis trečiasis asmuo perdavė šį turtą kaltinamajam nuolat naudotis.
(1)
OL C 9, 2021 1 11.
2022 m. gegužės 12 d.
Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Conseil d'État (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Schneider Electric SE ir kt. / Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (Byla C-556/20) (1) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisės aktų derinimas – Direktyva 90/435/EEB – Bendra mokesčių sistema, taikoma skirtingų valstybių narių patronuojančiosioms ir patronuojamosioms bendrovėms – 4 straipsnis ir 7 straipsnio 2 dalis – Dividendų dvigubo apmokestinimo išvengimas) (2022/C 257/09) Proceso kalba: prancūzų Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Conseil d'État
Šalys pagrindinėje byloje Ieškovės: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude Atsakovai: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
Rezoliucinė dalis 1990 m. liepos 23 d.
Tarybos direktyvos 90/435/EEB dėl bendrosios mokesčių sistemos, taikomos įvairių valstybių narių patronuojančiosioms ir patronuojamosioms bendrovėms, 4 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji draudžia nacionalinės teisės aktus, kuriuose numatyta, kad patronuojančioji bendrovė turi sumokėti avansinį (pelno) mokestį, kai savo akcininkams perskirsto jos patronuojamųjų bendrovių išmokėtą pelną, už kurį suteikiamas mokesčio kreditas, kai pelnas nebuvo apmokestintas bendruoju pelno mokesčio tarifu, jeigu mokėtino avansinio (pelno) mokesčio dydis viršija tos direktyvos 4 straipsnio 2 dalyje nustatytą 5 % ribą.
Tokie teisės aktai nepatenka į tos direktyvos 7 straipsnio 2 dalies taikymo sritį.
(1)
OL C 9, 2021 1 11.