2022 7 4
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 257/5
3.
SESV 102 straipsnis turi būti aiškinamas taip, jog tai, ar dominuojančią padėtį rinkoje užimanti įmonė piktnaudžiaudama atliko išstūmimo veiksmus, turi būti vertinama remiantis tuo, ar šie veiksmai galėjo turėti antikonkurencinį poveikį.
Konkurencijos institucija neprivalo įrodyti atitinkamos įmonės ketinimo išstumti konkurentus naudojant kitas priemones ar išteklius nei tie, kurie priskiriami pranašumais grindžiamai konkurencijai.
Vis dėlto tokio ketinimo įrodymas yra faktinė aplinkybė, į kurią galima atsižvelgti nustatant piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi. 4.
SESV 102 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad, kai dominuojančią padėtį užimanti įmonė atlieka veiksmus, kurie yra teisėti ne pagal konkurencijos teisę, jie gali būti kvalifikuojami kaip „piktnaudžiavimas“, kai tai suprantama pagal šią nuostatą, jeigu jais gali būti daromas išstūmimo poveikis ir jeigu jie pagrįsti kitų priemonių nei tos, kurios priskiriamos pranašumais grindžiamai konkurencijai, naudojimu.
Kai šios dvi sąlygos tenkinamos, atitinkama dominuojančią padėtį užimanti įmonė vis dėlto gali išvengti SESV 102 straipsnyje nustatyto draudimo, jei įrodo, kad arba atitinkami veiksmai yra objektyviai pateisinami ir proporcingi šiam pateisinimui, arba juos kompensuoja ar netgi viršija produktyvumo nauda, kuri suteikiama ir vartotojams. 5.
SESV 102 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad, kai viena ar kelios vienam ekonominiam vienetui priklausančios patronuojamosios bendrovės piktnaudžiauja dominuojančia padėtimi, šio vieneto egzistavimo pakanka pripažinti, kad patronuojančioji bendrovė taip pat yra atsakinga už šį piktnaudžiavimą.
Tokio vieneto egzistavimas turi būti preziumuojamas, jei tuo metu, kai klostėsi faktinės aplinkybės, patronuojančiajai bendrovei tiesiogiai ar netiesiogiai priklausė bent jau beveik visas šių patronuojamųjų bendrovių kapitalas.
Konkurencijos institucija neprivalo pateikti jokių papildomų įrodymų, nebent patronuojančioji bendrovė įrodytų, kad neturi įgaliojimų lemti savo patronuojamųjų bendrovių elgesį, nes jos veikia savarankiškai.
(1)
OL C 348, 2020 10 19.
2022 m. gegužės 12 d.
Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) GD, ES / Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA (Byla C-426/20) (1) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Direktyva 2008/104/EB – Darbas per laikinojo įdarbinimo įmones – 5 straipsnio 1 dalis – Vienodo požiūrio principas – 3 straipsnio 1 dalies f punktas – Sąvoka „pagrindinės laikinųjų darbuotojų darbo ir įdarbinimo sąlygos“ – Kompensacija už nepanaudotas mokamas kasmetines atostogas ir su tuo susijusius atostoginius nutrūkus darbo santykiams) (2022/C 257/06) Proceso kalba: portugalų Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos
Šalys pagrindinėje byloje Ieškovai: GD, ES Atsakovė: Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA
Rezoliucinė dalis 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/104/EB dėl darbo per laikinojo įdarbinimo įmones 5 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa, siejama su jos 3 straipsnio 1 dalies f punktu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama nacionalinės teisės nuostata, numatanti, kad kompensacija už nepanaudotas mokamas kasmetines atostogas ir su tuo susijusius atostoginius, kurią gali gauti laikinieji darbuotojai nutrūkus jų darbo santykiams su įmone laikino darbo naudotoja, yra mažesnė nei kompensacija, kurią šie darbuotojai galėtų gauti tokioje pačioje situacijoje ir tuo pačiu pagrindu, jei ši įmonė naudotoja juos būtų tiesiogiai įdarbinusi tam pačiam laikotarpiui į tą pačią darbo vietą.
(1)
OL C 423, 2020 12 7.