HU
2022.7.4.
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 257/7
Az alapeljárás felei Felperesek: RR, JG Az eljárásban részt vesz: Spetsializirana prokuratura
Rendelkező rész 1) A bűncselekmény elkövetési eszközeinek és az abból származó jövedelemnek az Európai Unión belüli befagyasztásáról és elkobzásáról szóló, 2014.
április 3-i 2014/42/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 8. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében, ha valamely vagyont bűncselekmény feltételezhető elkövetési eszközeként vagy abból származó jövedelemként lefoglaltak, e vagyon jóhiszemű harmadik fél tulajdonosa a büntetőeljárás bírósági szakaszában egyáltalán nem jogosult arra, hogy az említett vagyon visszaszolgáltatása iránti kérelemmel forduljon az illetékes bírósághoz.
2) A 2014/42 irányelv 4. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely kizárja a jóhiszemű harmadik fél tulajdonában álló és valamely bűncselekmény elkövetési eszközeként használt vagyon elkobzását, ideértve azt is, ha e harmadik fél e vagyont a vádlott állandó rendelkezésére bocsátotta.
(1)
HL C 9., 2021.1.11.
A Bíróság (második tanács) 2022. május 12-i ítélete (a Conseil d'État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Schneider Electric SA és társai kontra Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (C-556/20. sz. ügy) (1) (Előzetes döntéshozatal – Jogszabályok közelítése – 90/435/EGK irányelv – A különböző tagállamok anyaés leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszere – A 4. cikk és a 7. cikk (2) bekezdése – Az osztalék gazdasági kettős adóztatásának elkerülése) (2022/C 257/09) Az eljárás nyelve: francia A kérdést előterjesztő bíróság Conseil d'État
Az alapeljárás felei Felperesek: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L'Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude Alperesek: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
Rendelkező rész A különböző tagállamok anya- és leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló, 1990. július 23-i 90/435/EGK tanácsi irányelv 4. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy az anyavállalat köteles a leányvállalatai által kifizetett nyereségnek a részvényesei számára történő, adójóváírást megalapozó újrafelosztása esetén forrásadót fizetni abban az esetben, ha e nyereséget nem terhelte általános mértékű társasági adó, amennyiben az e forrásadó címén fizetendő összegek meghaladják az említett irányelv 4. cikkének (2) bekezdésében meghatározott 5 %-os felső határt.
Az ilyen szabályozás nem tartozik az említett irányelv 7. cikke (2) bekezdésének hatálya alá.
(1)
HL C 9., 2021.1.11.