HR
4.7.2022.
Službeni list Europske unije
C 257/7
Stranke glavnog postupka Tužitelji: RR, JG uz sudjelovanje: Specializirane prokurature
Izreka 1.
Članak 8. stavak 1.
Direktive 2014/42/ЕU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalno zakonodavstvo na temelju kojeg, kada se imovina oduzme kao mogući predmet ili imovinska korist ostvarena kaznenim djelom, vlasnik te imovine, bona fide treća strana, tijekom sudske faze kaznenog postupka nema pravo sudu podnijeti zahtjev za vraćanje navedene imovine. 2.
Članak 4. stavak 1.
Direktive 2014/42 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis koji isključuje oduzimanje imovine koja pripada bona fide trećoj strani i koja je korištena kao predmet kojim je počinjeno kazneno djelo, pa i onda kada je ta treća strana tu imovinu trajno stavila na raspolaganje okrivljeniku.
(1)
SL C 9, 11. 1.
2021.
Presuda Suda (drugo vijeće) od 12. svibnja 2022. (zahtjev za prethodnu odluku Državnog vijeća – Francuska) – Schneider Electric SA i dr./Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances i de la Relance (Predmet C-556/20) (1) („Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Direktiva 90/435/EEZ – Zajednički sustav oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri iz različitih država članica – Članak 4. i članak 7. stavak 2. – Sprečavanje dvostrukog ekonomskog oporezivanja dividendi”) (2022/C 257/09) Jezik postupka: francuski Sud koji je uputio zahtjev Državno vijeće
Stranke glavnog postupka Tužitelji: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude Tuženici: Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance,
Izreka Članak 4. stavak 1.
Direktive Vijeća 90/435/EEZ od 23. srpnja 1990.
o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri različitih država članica treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se predviđa da je matično društvo dužno platiti porez po odbitku u slučaju preraspodjele svojim dioničarima dobiti koju su isplatila njegova društva kćeri, što dovodi do prava na porezni odbitak, ako na tu dobit nije plaćen porez na dobit po općoj stopi, s obzirom na to da iznosi koje duguje na temelju tog predujma prelaze gornju granicu od 5 % propisanu člankom 4. stavkom 2. te direktive.
Takav propis ne potpada u područje primjene članka 7. stavka 2. navedene direktive.
(1)
SL C 9, 11. 1.
2021.