4.7.2022
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 257/21
2.
Kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 koostoimes ELTL artikliga 267, nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiiviga 1999/70/EÜ vastu võetud Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klauslitega 2 ja 4, liidu kohtunike sõltumatuse ja ametist tagandamise keelu aluspõhimõttega on vastuolus selline riigisisene õigusnorm – nagu 13. juuli 2017. aasta seadusandliku dekreedi nr 116 artikkel 21 –, mis tekitab eelotsusetaotluse esitanud rahukohtunikule, kellel puudub tõhus õiguslik, majanduslik ja sotsiaalkindlustusalane kaitse, kes kavatseb vastavalt Euroopa Kohtu tõlgendusele otsuses UX kohaldada liidu õigust, jättes kohaldamata riigisisesed õigusnormid, mis takistavad taotletud kaitse omistamist, ohu, et tema õigusemõistmise ülesanded lõpetatakse automaatselt põhikohtuasja pooleks oleva Itaalia riigi selliste organite poolt, nagu Consiglio superiore della magistratura (Itaalia kõrgem kohtute haldamise nõukoda) ja justiitsministeerium, ilma ärakuulamisme­ netluseta ja distsiplinaarmenetluseta, mis olid ette nähtud enne seadusandliku dekreedi nr 116/2017 jõustumist? 3.
Kui kahele esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas „õigusriigi“ mõistet, nagu see on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2020. aasta määruse (EL, Euratom) 2020/2092, mis käsitleb üldist tingimuslikkuse korda liidu eelarve (2) kaitsmiseks, artikli 2 punktis a, rikub Itaalia riigi sisene olukord, kus: — hagejaks olev rahukohtunik ja teised 4 769 kohtukaasistujat, kes olid 15. augustil 2017 juba teenistuses, nende hulgas ka eelotsusetaotluse esitanud kohus, jäävad ilma töösuhete normatiivsest, majanduslikust ja sotsiaalkindlus­ tusalasest kaitsest, mis on tagatud võrreldavatele kutselistele kohtunikele, ning ei saa järelikult täita õigusemõistmise ülesandeid sõltumatuse ja ametist tagandamise keelu kehtimise tingimustes; — Itaalia valitsus ja „tööandja“ justiitsministeerium, Itaalia parlament, Consiglio superiore della magistratura (Itaalia kõrgem kohtute haldamise nõukoda), Suprema Corte di Cassazione (kassatsioonikohus, Itaalia) ning Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) keelduvad süstemaatiliselt tunnustamast liidu õiguse esimust ja kohaldamast Euroopa Kohtu otsuseid õigusliku staatuse ning õiguste kohta, mis on Euroopa Liidu õigusnormidega tagatud hagejast rahukohtunikule ja teistele 4 769 kohtukaasistujale, kes täidavad õigusemõistmise ülesandeid samadel tingimustel, mis kutselised kohtunikud; — 4 769 kohtukaasistujat, nende hulgas ka käesoleva eelotsusetaotluse esitanud kohus, välja arvatud hageja, kes olid 15. augustil 2017 juba teenistuses, peavad loobuma kõigist liidu õigusega tagatud õigustest, kui nad kavatsevad teenistuse jätkamiseks läbida uue hindamismenetluse, nii et kui nad saavad positiivse tulemuse, võivad nad jätkata kohtuniku ametis kuni 70-aastaseks saamiseni, kuigi kõik eespool viidatud kohtukaasistujad atesteeriti Consiglio superiore della magistratura (Itaalia kõrgem kohtute haldamise nõukoda) ja justiitsministeeriumi meetmega kuni 31. detsembri 2021. aastani kehtinud õigusnormide alusel 31. maini 2024 ja seega kuni kuupäevani, mil teenistus ea tõttu automaatselt lõpeb, kusjuures pärast teenistusülesannete „alaliseks muutumist“ säilivad „alalise“ kohtukaasistuja sõltumatuse ja ametist tagandamise keelu kahjustamise tingimused; — liidu eelarvest eraldatavad finantsmeetmed Itaalia era- ja karistusõiguse ümberkujundamiseks õiglase ja viivitusteta menetluse suunas, nagu see on määratletud majanduse elavdamise ja kestlikkuse riiklikus kavas, ei näe kohtukaasistujate toetuseks ette mitte ühtegi meedet ja nende eesmärgiks on valdavalt anda tähtajaliselt tööd 16 500 haldusametnikule – „menetlusosakonna spetsialistidele“, kes võetakse justiitsministeeriumis palgatöötajatena tööle „alaliste“ kohtukaasistujatega samadel majanduslikel tingimustel, aga kogu teenistussuhte jooksul distsipli­ naartasandil ametist tagandamise keelu tingimusega, mida ei võimaldata kohtukaasistujatele isegi mitte pärast „alaliseks saamist“? 4.
Kas arvestades esimesele kolmele küsimusele antud vastuseid, on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 278 ja Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 160 õigusvastased, sest need on vastuolus [Euroopa Liidu] lepingu artiklitega 2, 6 ja 19, osas, milles need ei võimalda Euroopa Kohtul ELTL artikli 267 alusel algatatud eelotsusemenetluste raames võtta ajutisi meetmeid, mis on vajalikud ka selliste riigisiseste seaduste kohaldamise peatamiseks, mis kahjustavad määruses 2020/2092 sätestatud põhimõtete ja tingimuslikkuse kohaselt õigusriiki ja liidu finantshuve?
(1) (2)
Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiiv 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta (EÜT 1999, L 175, lk 43; ELT eriväljaanne 05/03, lk 368).
(ELT 2020, L 433I, lk 1).