4.7.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 257/21
2) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 267 TEUF, § § 2 og 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, som gennemført ved Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999, samt det grundlæggende princip om de europæiske retsinstansers uafhængighed og uafsættelighed da til hinder for en national bestemmelse som artikel 21 i lovdekret nr.
116 af 13. juli 2017, ifølge hvilken en fredsdommer som den forelæggende dommer — som er uden effektiv retlig, økonomisk eller social beskyttelse — der ønsker at anvende EU-retten, som fortolket af Domstolen i dommen i sagen UX [mod Governo della Repubblica italiana], ved at se bort fra de nationale bestemmelser, der hindrer sikring af den anmodede beskyttelse, automatisk opsiges fra sit dommerhverv af organer inden for den italienske stat, der er part i hovedsagen, eksempelvis Consiglio superiore della magistratura og Ministero della giustizia (justitsministeriet), uden kontradiktion og uden den disciplinære procedure, som var fastsat inden ikrafttrædelsen af lovdekret nr.
116/2017[?] 3) Hvis de to første spørgsmål besvares bekræftende, udgør en intern situation i den italienske stat da en tilsidesættelse af »retsstatsprincippet« som defineret i artikel 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2020/2092 af 16. december 2020 om en generel ordning med konditionalitet til beskyttelse af Unionens budget (2), såfremt situationen er kendetegnet ved følgende: — Den sagsøgende fredsdommer og yderligere 4 769 honorære dommere, som udøvede deres hverv pr.
15. august 2017, herunder den forelæggende dommer, savner for så vidt angår arbejdsvilkårene den retlige, økonomiske eller sociale beskyttelse, som er indrømmet sammenlignelige professionelle dommere, og kan derfor ikke udøve deres dommerhverv på uafhængig og uafsættelig vis. — Den italienske regering, »arbejdsgiveren« Ministero della giustizia, det nationale parlament, Consiglio superiore della magistratura, Suprema Corte di Cassazione (kassationsdomstol) og Consiglio di Stato (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) nægter systematisk at anerkende EU-rettens forrang og at anvende Domstolens praksis vedrørende den juridiske status og de rettigheder, som EU-retten sikrer den sagsøgende fredsdommer og 4 769 honorære dommere, som udøver deres dommerhverv under identiske vilkår som professionelle dommere. — 4 769 honorære dommere, herunder den forelæggende dommer, men undtaget sagsøgeren, der allerede udøvede deres hverv pr.
15. august 2017, skal give afkald på alle rettigheder, som EU-retten sikrer dem, såfremt de ønsker at deltage, med positivt udfald, i en ny vurderingsprocedure med henblik på fortsat at udøve hvervet, indtil de fylder 70 år, selv hvis alle ovennævnte honorære dommere i henhold til den lovgivning, som var i kraft indtil den 31. december 2021, fra Consiglio superiore della magistratura modtog foranstaltningen til bekræftelse af, at de kan fortsætte i deres hverv indtil den 31. maj 2024, og under alle omstændigheder indtil datoen for automatisk ophør af hvervet som følge af opnået alder, idet de forhold, som krænker »stabiliserede« honorære dommeres uafhængighed og uafsættelighed, fastholdes selv efter hvervets »stabilisering«. — De finansielle tilskud fra Unionens budget med henblik på reform af civile domstole og straffedomstole i Italien i retning af en retfærdig rettergang inden en rimelig frist, som defineret i den nationale genopretningsplan, inkluderer ingen foranstaltning til støtte for honorære dommere og er rettet hovedsageligt mod tidsbegrænset ansættelse af 16 500 administrative tjenestemænd, der betegnes som »tjenestemænd i procesafdelingen«, og som ansættes af Ministero della giustizia på grundlag af et tidsbegrænset ansættelsesforhold med samme økonomiske vilkår som »stabiliserede« honorære dommere, men med uafsættelighed på det disciplinære plan i hele ansættelsesperioden, hvilket ikke er indrømmet honorære dommere, selv efter disses »stabilisering«?
4) Såfremt de tre første spørgsmål besvares bekræftende, er artikel 278 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og artikel 160 i Domstolens procesreglement da retsstridige, nemlig i strid med artikel 2, 6 og 19 i traktaten om [Den Europæiske Union], for så vidt som de ikke giver Domstolen beføjelse til, inden for rammerne af præjudicielle forelæggelser i henhold til artikel 267 TEUF, at foreskrive de foreløbige forholdsregler, som den finder nødvendige, herunder om udsættelse af gennemførelsen af nationale lovgivningsakter, som tilsidesætter retsstats­ princippet og skader Unionens finansielle interesser i overensstemmelse med de i forordning 2020/2092 fastsatte principper og betingelser[?]
(1) (2)
Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT 1999, L 175, s. 43).
(EUT 2020, L.433I, s. 1).