4.7.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 257/15
Præjudicielle spørgsmål 1) Giver den korrekte fortolkning af artikel 267 TEUF en national ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan appelleres, pligt til at forelægge fortolkningsspørgsmål vedrørende den i hovedsagen relevante EU-ret, selv hvis der ikke hersker fortolkningstvivl om betydningen af den relevante EU-retlige bestemmelse — henset til den EU-retlige terminologi og den EU-retlige betydning af ordene i den pågældende bestemmelse, den EU-retlige sammenhæng, hvori denne bestemmelse indgår, og de beskyttelsesformål, der forfølges med den, samt under hensyntagen til EU-rettens udviklingstrin på det tidspunkt, hvor den relevante bestemmelse skal anvendes i den nationale sag — men den nationale ret på det subjektive plan, hvad angår andre retsinstansers vurdering, ikke på detaljeret vis kan redegøre for, at dens egen fortolkning er den samme som den, de øvrige medlemsstaters retter eller Domstolen ville anlægge, såfremt de skulle træffe afgørelse om et identisk spørgsmål?
2) Er den korrekte fortolkning af artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt af den harmoniserede retlige ramme, som er indført ved direktiv 2002/19/EF (1), 2002/20/EF (2), 2002/21/EF (3) og 2002/22/EF (4), og navnlig ved artikel 8, stk.
2 og 4, i direktiv 2002/21/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF (5), artikel 3 i direktiv 2002/20/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, og artikel 20, 21 og 22 i direktiv 2002/22/EF, som ændret ved direktiv 2009/136/EF (6), til hinder for en national lovgivning såsom den, der følger af artikel 13, 70 og 71 i lovdekret nr.
259/03, sammenholdt med artikel 2, stk.
12, litra h) og l), i lov nr.
481/95 og med artikel 1, stk.
6, [litra b),] nr.
2, i lov nr.
249/97, hvorefter den nationale tilsynsmyndighed i den elektroniske kommunikationssektor har beføjelsen til at foreskrive, i) med hensyn til mobilnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på mindst fire uger, idet de økonomiske aktører, som anvender en anden fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen end den månedlige, har pligt til at oplyse brugeren rettidigt ved hjælp af en sms om, at tilbuddet er blevet fornyet, ii) med hensyn til fastnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på en eller flere måneder, og iii) i tilfælde af samlede tilbud for mobilnet- og fastnettelefoni, anvendelsen af frekvensen med hensyn til fastnettelefoni?
3) Er den korrekte fortolkning og anvendelse af proportionalitetsprincippet, sammenholdt med artikel 49 TEUF og 56 TEUF og den harmoniserede retlige ramme, som er indført ved direktiv 2002/19/EF, 2002/20/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF, og navnlig ved artikel 8, stk.
2 og stk.
4, i direktiv 2002/21/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, artikel 3 i direktiv 2002/20/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, og artikel 20, 21 og 22 i direktiv 2002/22/EF, som ændret ved direktiv 2009/136/EF, til hinder for, at den nationale tilsynsmyndighed i den elektroniske kommunikationssektor træffer reguleringsforanstaltninger med henblik på at foreskrive, i) med hensyn til mobilnet­ telefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på mindst fire uger, idet de økonomiske aktører, som anvender en anden fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen end den månedlige har pligt til at oplyse brugeren rettidigt ved hjælp af en sms om, at tilbuddet er blevet fornyet, ii) med hensyn til fastnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på en eller flere måneder, og iii) i tilfælde af samlede tilbud for mobilnet- og fastnettelefoni, anvendelsen af frekvensen med hensyn til fastnettelefoni?
4) Er den korrekte fortolkning og anvendelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling og ligebehandlings­ princippet, sammenholdt med artikel 49 TEUF og 56 TEUF og den harmoniserede retlige ramme, som er indført ved direktiv 2002/19/EF, 2002/20/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF, og navnlig ved artikel 8, stk.
2 og 4, i direktiv 2002/21/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, artikel 3 i direktiv 2002/20/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, og artikel 20, 21 og 22 i direktiv 2002/22/EF, som ændret ved direktiv 2009/136/EF, til hinder for, at den nationale tilsynsmyndighed i den elektroniske kommunikationssektor træffer reguleringsforanstaltninger med henblik på at foreskrive, i) med hensyn til mobilnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på mindst fire uger, idet de økonomiske aktører, som anvender en anden fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen end den