DA
4.7.2022
Den Europæiske Unions Tidende
C 257/7
Parter i hovedsagen Sagsøgere: RR og JG procesdeltager: Spetsializirana prokuratura
Konklusion 1) Artikel 8, stk.
1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU 3. april 2014 om indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at når formuegoder indefryses som formodede redskaber eller udbytte fra en lovovertrædelse, har ejeren af disse formuegoder, der er en tredjemand i god tro, ikke under straffesagens retslige fase ret til at anlægge sag ved den kompetente ret med påstand om tilbagelevering af de nævnte formuegoder.
2) Artikel 4, stk.
1, i direktiv 2014/42 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national lovgivning, der udelukker konfiskation af et formuegode tilhørende en tredjemand i god tro og anvendt som et redskab ved en lovovertrædelse, herunder når denne tredjemand har stillet dette formuegode til varig rådighed for den sigtede.
(1)
EUT C 9 af 11.1.2021.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12.
maj 2022 — Schneider Electric SA m.fl. mod Premier ministre og Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d‘État — Frankrig) (Sag C-556/20) (1) (Præjudiciel forelæggelse – tilnærmelse af lovgivningerne – direktiv 90/435/EØF – fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber i forskellige medlemsstater – artikel 4 og artikel 7, andet led – undgåelse af økonomisk dobbeltbeskatning af udbytter) (2022/C 257/09) Processprog: fransk Den forelæggende ret Conseil d’État
Parter i hovedsagen Sagsøgere: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA og L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude Sagsøgte: Premier minister og Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance
Konklusion Artikel 4, stk.
1, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at et moderselskab skal betale forskudsskat i tilfælde af videreudlodning til sine aktionærer af udbytte udloddet af selskabets datterselskaber, som giver anledning til indrømmelse af en skattegodtgørelse, når dette udbytte ikke er blevet beskattet til den almindelige selskabsskattesats, såfremt de beløb, der skal betales i forskudsskat, overstiger det loft på 5 %, som er fastsat i dette direktivs artikel 4, stk. 2.
En sådan lovgivning er ikke omfattet af direktivets artikel 7, andet led.
(1)
EUT C 9 af 11.1.2021.