4.7.2022 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
C 257/27
Преюдициален въпрос Могат ли членове 1—3 от Директива 2010/64/ЕС (1) и член 3 от Директива 2012/13/ЕС (2) на Европейския парламент и на Съвета, разглеждани самостоятелно или във връзка с член 6 от ЕКПЧ, да се тълкуват в смисъл, че допускат разпоредба от националното право, съгласно която неназначаването на устен преводач и неосигуряването на писмен превод на процесуални актове от съществено значение за обвиняем, който не разбира езика на производството, се санкционира с относителна недействителност, чието прогласяване трябва да бъде поискано, като посочената национална разпоредба позволява тази относителна недействителност да отпадне с изтичането на определен срок?
(1) (2)
Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 година относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство (ОВ L 280, 2010 г., стр. 1).
Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство (ОВ L 142, 2012 г., стр. 1).
Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 22 април 2022 г. — Global NRG Kereskedelmi és Tanácsadó Zrt./Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (Дело C-277/22) (2022/C 257/35) Език на производството: унгарски Запитваща юрисдикция Fővárosi Törvényszék
Страни в главното производство Жалбоподател: Global NRG Kereskedelmi és Tanácsadó Zrt.
Ответник: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal Заинтересована страна, встъпила в подкрепа на ответника: FGSZ Földgázszállító Zrt.
Преюдициални въпроси 1) Трябва ли член 41, параграф 17 от Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (наричана по-нататък „Директивата“) във връзка с член 47 от Хартата на основните права да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която в рамките на процедурите на регулаторния орган на тази държава членка, с които се определят тарифите за ползване на системата, тарифите за услугите, които могат да предоставят операторите на преносни системи при специално ценообразуване, и тарифите за свързване, само операторът на преносна система се признава за пряко засегната страна, която единствена има право като такава да обжалва издаденото в рамките на процедурата решение?
2) При утвърдителен отговор на Съда на първия въпрос, трябва ли член 41, параграф 17 от Директивата във връзка с член 47 от Хартата на основните права да се тълкува в смисъл, че при прилагане на посочената разпоредба в случай като разглеждания в главното производство участник на пазара на природен газ — намиращ се в положение като това на жалбоподателя, от когото въз основа на решение на регулаторния орган на държавата членка, с което се определят тарифите за ползване на системата, тарифите за услугите, които могат да предоставят операторите на преносни системи при специално ценообразуване, и тарифите за свързване, операторът на преносна система събира такса за услуга, която може да се предоставя при специално ценообразуване — следва да се счита за засегната от посоченото решение страна и като такава има право да го обжалва?
(1)
Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (ОВ L 211, 2009 г., стр. 94).