4.7.2022 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
C 257/21
2) При утвърдителен отговор на първия въпрос, допускат ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 267 ДФЕС, клаузи 2 и 4 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), утвърдено с Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. година, основният принцип на независимост и несменяемост на европейските съдии, национална разпоредба, каквато е член 21 от Законодателен декрет No 116 от 13 юли 2017 г., излагаща запитващия мирови съдия — който е лишен от ефективна правна, икономическа и социалноосигурителна защита и който възнамерява да приложи правото на Съюза, както е тълкувано от Съда в решение UX, като остави без приложение националните разпоредби, изключващи предоставянето на търсената защита — на автоматично прекратяване на правораздавателната длъжност от страна на органите на италианската държава — страна в главното производство, като Consiglio superiore della magistratura и Ministero della giustizia (Министерство на правосъдието), без изслушване и без дисциплинарно производство, както е било предвидено преди влизането в сила на Законодателен декрет No 116/2017?
3) При утвърдителен отговор на първите два въпроса, представлява ли нарушение на „принципите на правовата държава“, съгласно определението в член 2, буква а) от Регламент (ЕС, Евратом) 2020/2092 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2020 година относно общ режим на обвързаност с условия за защита на бюджета на Съюза (2), вътрешно за италианската държава положение, при което: — ищецът — мирови съдия и други 4 769 почетни магистрати, които са били на служба към 15 август 2017 г., сред които е и запитващата юрисдикция, са лишени от законоустановена, икономическа и социалноосигурителна защита на условията на труд, осигурени на сравними с тях професионални магистрати, и следователно не могат да изпълняват правораздавателните функции при условия на независимост и несменяемост, — италианското правителство и „работодателят“ Ministero della giustizia, националният Парламент, Consiglio superiore della magistratura, Suprema Corte di Cassazione (Върховен касационен съд) и Consiglio di Stato системно отказват да признават предимството на правото на Съюза и да прилагат практиката на Съда относно правното положение и правата, гарантирани от правната уредба на Съюза, по отношение на ищеца — мирови съдия и други 4 769 почетни магистрати, които упражняват правораздавателни функции при същите условия като професионалните магистрати, — 4 769 почетни магистрати, сред които и запитващата юрисдикция, с изключение на ищеца, който е бил на служба към 15 август 2017 г., трябва да се откажат от всички права, гарантирани от правото на Съюза, ако за да продължат службата си възнамеряват да преминат успешно през нова процедура за оценяване, като продължат да заемат правораздавателната длъжност до навършване на 70-годишна възраст, въпреки че посочените почетни магистрати са получили от Consiglio superiore della magistratura и от Ministero della giustizia въз основа на действащата към 31 декември 2021 г. правна уредба решение за потвърждаване на назначението си до 31 май 2024 г. и във всеки случай до датата на автоматичното прекратяване на назначението им поради навършване на възраст, при което след „стабилизирането“ на назначението продължават да са налице условията на накърняване на независимостта и несменяемостта на „стабилизираните“ почетни магистрати, — финансовите действия, които се поемат от бюджета на Съюза за реформа на гражданското и наказателното правосъдие в Италия с оглед на справедлив и бърз процес, както са определени в Националния план за възстановяване и устойчивост (НПВУ), не предвиждат никакви мерки в подкрепа на почетните магистрати и са насочени главно към професионалната интеграция за определен срок на 16 500 административни служители в „службата по съдебните процеси“, назначени по трудово правоотношение в Министерството на правосъдието при същите икономически условия като „стабилизираните“ почетни магистрати, но при условия на несменяемост по дисциплинарни причини за целия срок на правоотношението, каквито не се признават на почетните магистрати дори след „стабилизирането“?
4) При утвърдителен отговор на първите три въпроса, незаконосъобразни ли са член 278 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 160 от Процедурния правилник на Съда поради противоречие с членове 2, 6 и 19 от Договора [за Европейския съюз], доколкото не позволяват на Съда в рамките на преюдициалните производства, образувани на основание член 267 ДФЕС, да постанови необходими временни мерки, включително за спиране на действието на национални законодателни актове, които накърняват принципите на правовата държава и финансовите интереси на Съюза, в съответствие с принципите и условията, предвидени в Регламент 2020/2092?
(1)
(2)
Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).
ОВ L 433I, 2020 г., стр. 1.